Radostné srdce

1.Mojžišova 25; Marek 6,7-13
2025-07-21
1.Mojžišova 25, 1 Abrahám si vzal druhú ženu, volala sa Ketura. 2 Tá mu porodila Zimrána, Jokšána, Medána, Midjána, Jišbáka a Šúacha. 3 Jokšánovi sa narodil Šeba a Dedán. Dedánovi synovia boli Aššurim, Letuším a Leummím. 4 Midjánovi synovia boli: Efa, Éfer, Chanóch, Abida a Eldaa. Všetci títo boli Keturini synovia. 5 Abrahám dal všetok svoj majetok Izákovi, 6 ale synom svojich vedľajších žien, ktoré mal, dal dary a ešte za svojho života ich poslal do východnej krajiny, preč od svojho syna Izáka.7 Abrahám sa dožil stosedemdesiatpäť rokov; 8 potom skonal. Abrahám zomrel v úctyhodnej starobe, v pokročilom veku, sýty života a bol pripojený k svojmu ľudu. 9 Jeho synovia, Izák a Izmael, ho pochovali naproti Mamre do machpelskej jaskyne na pozemku Efróna, syna Chetitu Cóchara. 10 Ten pozemok kúpil Abrahám od Chetitov. Tam bol pochovaný Abrahám i jeho žena Sára. 11 Po Abrahámovej smrti Boh požehnal jeho syna Izáka. Izák býval pri Beér-Lachaj-Roi.
Izmaelovo potomstvo
12 Toto je rodokmeň Abrahámovho syna Izmaela, ktorého mu porodila Sárina slúžka, Egypťanka Hagar. 13 Toto sú mená Izmaelových synov, podľa mien a rodov: Izmaelov prvorodený bol Nebajót, potom Kedár, Adbeel, Mibsám, 14 Mišma, Duma, Massa, 15 Chadad, Tema, Jetúr, Nafíš a Kédema. 16 To sú Izmaelovi synovia a to sú ich mená podľa ich osád a táborov. Dvanásť kmeňových kniežat. 17 Izmael sa dožil stotridsaťsedem rokov a skonal. Zomrel a bol pripojený k svojmu ľudu. 18 Jeho potomkovia bývali od Chavily až po Šúr, na východ od Egypta, smerom k Asýrii. Bývali východne od všetkých svojich bratov.
Ezáv a Jákob
19 Toto je rodokmeň Abrahámovho syna Izáka: Abrahámovi sa narodil Izák. 20 Keď mal štyridsať rokov, vzal si za ženu Rebeku, dcéru Aramejčana Betuela z Paddán-Aramu, sestru Aramejčana Labána. 21 Izák prosil Hospodina za svoju ženu, lebo bola neplodná. Hospodin ho vypočul a jeho žena Rebeka počala. 22 Keď sa však synovia v živote matky strkali, povedala: „Ak je to tak, prečo sa mi to deje?“ Hľadala teda vysvetlenie u Hospodina. 23 Hospodin jej povedal: „V tvojom lone sú dva národy. Dva národy z tvojho vnútra sa rozdelia. Jeden národ bude mocnejší ako druhý a väčší bude slúžiť menšiemu.“24 Keď nadišiel čas pôrodu, v jej živote boli dvojčatá. 25 Prvý, ktorý vyšiel, bol ryšavý a chlpatý ako kožuštek. Ten dostal meno Ezáv. 26 Potom vyšiel jeho brat a rukou sa držal Ezávovej päty. Preto dostal meno Jákob. Keď sa narodili, Izák mal šesťdesiat rokov. 27 Chlapci vyrástli a Ezáv sa stal zdatným lovcom, stále sa zdržiaval vonku. Jákob bol muž pokojný a býval v stanoch. 28 Izák mal radšej Ezáva, lebo jedával z jeho úlovku, no Rebeka mala radšej Jákoba. 29 Keď raz Jákob pripravoval jedlo, prišiel k nemu z poľa unavený Ezáv 30 a povedal Jákobovi: „Daj sa mi najesť z červeného, z tohto červeného jedla, lebo som unavený!“ Preto dostal meno Edóm. 31 Jákob však povedal: „Predaj mi ešte dnes svoje prvorodenstvo!“ 32 Ezáv na to odvetil: „Aj tak čoskoro zomriem, načo mi je prvorodenstvo?“ 33 Jákob mu povedal: „Odprisahaj mi to ešte dnes!“ Aj mu odprisahal a tak svoje prvorodenstvo predal Jákobovi. 34 Jákob dal potom Ezávovi chlieb a varenú šošovicu. Ten sa najedol a napil, potom vstal a odišiel. Takto pohrdol Ezáv prvorodenstvom.
Marek 6, 7 Zavolal si Dvanástich, začal ich vysielať po dvoch a dal im moc nad nečistými duchmi. 8 Prikazoval im, aby si na cestu okrem palice nič nebrali; ani chlieb, ani kapsu, ani peniaze do opaska, 9 na nohy si mali obuť len sandále a nemali si obliekať dvoje šiat. 10 Ďalej im hovoril: „Keď vojdete niekde do domu, zostaňte tam dovtedy, kým odtiaľ neodídete. 11 Ak vás na niektorom mieste neprijmú a nebudú chcieť vypočuť, odíďte odtiaľ. A straste si prach z nôh ako svedectvo pre nich.“ 12 Vyšli teda a vyzývali na pokánie. 13 Vyhnali mnohých démonov, pomazali olejom veľa chorých a uzdravili ich.

1.Mojžišova 24,28-67; Marek 6,1-6
2025-07-20
1.Mojžišova 24, 28 Deva potom odbehla a rodine svojej matky oznámila, čo a ako sa stalo. 29 Rebeka mala brata, volal sa Labán. Labán vybehol k mužovi pri prameni. 30 Keď videl krúžok v nose i náramky na rukách svojej sestry Rebeky a počul jej slová, ako sa muž s ňou zhováral, prišiel k mužovi, ktorý ešte stál pri ťavách nad prameňom, 31 a povedal: „Poď, Hospodinov požehnaný, prečo stojíš vonku? Ja som už pripravil príbytok i miesto pre ťavy.“ 32 Vtedy muž vošiel do domu. Labán odsedlal ťavy, dal im slamu i obrok. Mužovi a tým, čo boli s ním, dal vodu na umytie nôh. 33 Keď mu však predložil jedlo, povedal: „Nebudem jesť, kým nevysvetlím, prečo som prišiel.“ Oni povedali: „Hovor!“ 34 Vravel teda: „Som Abrahámov sluha. 35 Hospodin hojne požehnal môjho pána, takže je bohatý; dal mu ovce a dobytok, striebro a zlato, sluhov a slúžky, ťavy a osly. 36 Sára, žena môjho pána vo svojej starobe porodila môjmu pánovi syna, ktorému odovzdal všetko, čo mal. 37 Môj pán ma zaviazal touto prísahou: ‚Neber pre môjho syna ženu z dcér Kanaánčanov, v krajine ktorých žijem, 38 ale choď do domu môjho otca a priveď pre môjho syna ženu z môjho príbuzenstva!‘ 39 Keď som sa svojho pána spýtal: ‚Čo ak tá žena nebude chcieť ísť so mnou?‘, 40 povedal mi: ‚Hospodin, pred ktorého tvárou chodím, pošle s tebou svojho anjela, aby si mal na ceste úspech a priviedol si pre môjho syna ženu z môjho príbuzenstva, z domu môjho otca. 41 Keď prídeš k mojim príbuzným a oni ti ju nedajú, vtedy ťa prísaha nebude zaväzovať a mojej kliatby budeš zbavený.‘ 42 Keď som dnes prišiel k prameňu, povedal som: ‚Hospodin, Boh Abraháma, môjho pána, kiež cesta, na ktorej sa nachádzam, je úspešná! 43 Pohliadni, som pri prameni. Deve, ktorá príde nabrať vodu, poviem: »Daj sa mi napiť trocha vody z džbána!« 44 Ak mi odpovie: »Len sa napi a načerpám aj tvojim ťavám,« to nech bude tá žena, ktorú prichystal Hospodin synovi môjho pána.‘ 45 Sotva som to dopovedal, keď s džbánom na pleci prichádzala Rebeka a zostúpila k prameňu. Keď nabrala vody, povedal som jej: ‚Daj sa mi napiť!‘ 46 Ona rýchlo zložila z pleca džbán a povedala: ‚Napi sa a napojím aj tvoje ťavy!‘ Napil som sa a ona napojila aj ťavy. 47 Nato som sa jej spýtal: ‚Čia si ty dcéra?‘ Ona odpovedala: ‚Som dcéra Betuela, Nachórovho syna, ktorého mu porodila Milka.‘ Potom som jej do nosa vložil krúžok a na ruky som jej dal náramky, 48 padol som na kolená, poklonil som sa Hospodinovi a dobrorečil som Hospodinovi, Bohu môjho pána Abraháma, že ma viedol správnou cestou, aby som mohol priviesť dcéru príbuzného môjho pána pre jeho syna. 49 Teraz mi povedzte, či chcete môjmu pánovi preukázať láskavosť a vernosť. Ak nie, povedzte, a ja sa podľa toho obrátim napravo alebo naľavo.“50 Labán a Betuel odpovedali: „Vyšlo to od Hospodina a my ti nemôžeme povedať ani áno, ani nie. 51 Pozri, tu je Rebeka. Vezmi ju a choď, nech sa stane ženou syna tvojho pána, ako povedal Hospodin!“ 52 Keď to počul Abrahámov sluha, poklonil sa pred Hospodinom až po zem. 53 Potom vybral strieborné a zlaté šperky i šaty a dal ich Rebeke. Vzácne dary dal aj jej bratovi i jej matke. 54 Potom jedli, pili a sluha s mužmi, čo boli s ním, tam aj prenocovali. Keď ráno vstali, sluha povedal: „Prepustite ma k môjmu pánovi!“ 55 Jej brat a matka však odpovedali: „Nech dievča zostane u nás aspoň desať dní, potom môže odísť.“ 56 On im však povedal: „Nezdržujte ma, keď ma Hospodin úspešne viedol po ceste! Prepustite ma, aby som mohol ísť k svojmu pánovi!“ 57 Oni však odpovedali: „Zavoláme dievča a dozvieme sa, čo povie.“ 58 Zavolali Rebeku a spýtali sa jej: „Pôjdeš s týmto mužom?“ Ona odpovedala: „Pôjdem.“ 59 Vtedy prepustili Rebeku, svoju sestru i jej dojku, aj Abrahámovho sluhu a jeho mužov. 60 Požehnali Rebeku a povedali jej: „Sestra naša, ty buď matkou nespočetných tisícov; nech tvoje potomstvo zaujme bránu svojich nepriateľov!“61 Rebeka i jej slúžky vstali, nasadli na ťavy a šli za mužom. Tak prevzal sluha Rebeku a odišiel.62 Izák prichádzal od Beér-Lachaj-Roi; býval totiž v kraji Negev. 63 Na sklonku dňa si Izák vyšiel do poľa. Keď sa rozhliadol, zazrel prichádzať ťavy. 64 Aj Rebeka sa rozhliadla a zbadala Izáka. Zosadla z ťavy 65 a spýtala sa sluhu: „Kto je ten muž, čo nám ide cez pole v ústrety?“ Sluha odpovedal: „To je môj pán.“ Ona vzala závoj a zahalila sa. 66 Potom sluha porozprával Izákovi všetko, čo vykonal. 67 Izák zaviedol Rebeku do stanu svojej matky Sáry. Vzal si ju za ženu, obľúbil si ju a našiel v nej útechu po smrti svojej matky.
Marek 6, 1 Potom odtiaľ odišiel a vrátil sa do svojej domoviny. Učeníci ho nasledovali. 2 Keď nadišla sobota, začal učiť v synagóge. Počúvalo ho množstvo ľudí, ktorí sa s úžasom pýtali: „Odkiaľ to ten človek má? Aká je to múdrosť, ktorej sa mu dostalo? Aké mocné činy sa dejú jeho rukami! 3 Nie je to ten tesár, syn Márie a brat Jakuba, Jozesa, Júdu a Šimona? A nežijú jeho sestry u nás?“ I pohoršovali sa nad ním. 4 Nato im Ježiš povedal: „Prorok nie je bez cti, iba ak vo svojej domovine, medzi svojimi príbuznými a vo vlastnom dome.“ 5 Nemohol tam vykonať nijaký mocný čin, iba čo na niektorých chorých položil ruky a uzdravil ich. 6 A čudoval sa ich neviere. Potom chodil po okolitých dedinách a vyučoval.

1.Mojžišova 24,1-27; Marek 5,21-43
2025-07-19
1.Mojžišova 24, 1 Abrahám bol starec vo vysokom veku a Hospodin ho vo všetkom požehnával. 2 Abrahám povedal najstaršiemu sluhovi vo svojom dome, ktorý mu spravoval celý majetok: „Polož svoju ruku pod moje bedrá! 3 Zaväzujem ťa prísahou pred Hospodinom, Bohom neba i zeme, že nevezmeš pre môjho syna ženu z dcér Kanaánčanov, medzi ktorými bývam, 4 ale pôjdeš do mojej vlasti k môjmu príbuzenstvu a tam vyberieš ženu pre môjho syna Izáka.“ 5 Sluha mu odpovedal: „Ak tá žena nebude chcieť ísť so mnou do tejto krajiny, mám potom zaviesť tvojho syna späť do krajiny, z ktorej si odišiel?“ 6 Abrahám mu povedal: „Neopováž sa zaviesť ta môjho syna! 7 Hospodin, Boh nebies, ma vyviedol z domu môjho otca, z mojej rodnej krajiny, oslovil ma a prisahal mi: ‚Túto krajinu dám tvojmu potomstvu.‘ On pošle pred tebou svojho anjela a ty budeš môcť vybrať ženu pre môjho syna. 8 Keby však tá žena s tebou nechcela ísť, táto prísaha ťa nebude zaväzovať. Len môjho syna ta nezaveď!“ 9 Nato sluha položil ruku pod bedrá svojho pána, Abraháma, a odprisahal mu to.10 Sluha vzal desať tiav zo stáda svojho pána a odišiel. Mal so sebou aj rôzne drahocennosti od svojho pána. Vydal sa na cestu do Aram-Naharajimu, do Nachórovho mesta. 11 Podvečer, keď ženy obvykle vychádzajú čerpať vodu, nechal ťavy pred mestom odpočívať pri studni. 12 Povedal: „Hospodin, Boh Abraháma, môjho pána, dopraj mi dnes šťastné stretnutie a preukáž láskavosť môjmu pánovi, Abrahámovi! 13 Pozri, stojím tu pri prameni a dcéry mužov mesta vychádzajú čerpať vodu. 14 Deva, ktorej poviem: ‚Nachýľ svoj džbán, aby som sa napil,‘ nech odpovie: ‚Napi sa a ja napojím aj tvoje ťavy.‘ Nech je to tá, ktorú si prichystal svojmu služobníkovi Izákovi. Podľa toho poznám, že si preukázal láskavosť môjmu pánovi.“ 15 Sotva to dopovedal, keď s džbánom na pleci prichádzala Rebeka, ktorá sa narodila Betuelovi, synovi Milky, ženy Abrahámovho brata Nachóra. 16 Bola to deva na pohľad veľmi krásna, panna, ktorú muž dosiaľ nepoznal. Zostúpila k prameňu, naplnila si džbán a vystúpila. 17 Sluha jej pribehol v ústrety a povedal: „Daj sa mi napiť trochu vody zo svojho džbána!“ 18 Ona odvetila: „Napi sa, pane!“; rýchlo zložila džbán na ruku a dala sa mu napiť. 19 Keď sa napil, dodala: „Aj tvojim ťavám načerpám vody, aby sa dobre napili.“ 20 Rýchlo z džbána vyliala vodu do napájadla a odbehla k studni znova nabrať, aby napojila všetky jeho ťavy. 21 Muž ju pritom mlčky pozoroval, aby poznal, či Hospodin doprial jeho ceste úspech, alebo nie.22 Keď sa ťavy napili, muž vytiahol zlatý krúžok do nosa vážiaci pol šekla a dva zlaté náramky na jej ruky vážiace desať šeklov zlata, 23 a spýtal sa: „Povedz mi, čia si ty dcéra? Našlo by sa v dome tvojho otca miesto, kde by sme mohli prenocovať?“ 24 Odvetila mu: „Som dcéra Betuela, syna Milky, ktorá ho porodila Nachórovi,“ 25 a dodala: „Slamy a krmiva máme dosť aj miesta na nocľah.“ 26 Muž padol na kolená, klaňal sa Hospodinovi 27 a povedal: „Nech je zvelebený Hospodin, Boh Abraháma, môjho pána, ktorý neodňal svoju láskavosť a vernosť môjmu pánovi! Hospodin ma doviedol do domu príbuzných môjho pána.“
Marek 5, 21 Keď sa Ježiš opäť preplavil člnom na druhý breh, zhromaždil sa okolo neho pri mori veľký zástup. 22 Tu prišiel k nemu jeden z predstavených synagógy menom Jairos. Len čo uzrel Ježiša, padol mu k nohám 23 a úpenlivo ho prosil: „Dcérka mi umiera. Poď, polož na ňu ruky, aby vyzdravela a žila!“ 24 Ježiš s ním odišiel. Nasledoval ho veľký zástup a tlačili sa na neho. 25 Bola tam istá žena, ktorá dvanásť rokov trpela na krvotok. 26 Veľa vytrpela od mnohých lekárov, minula na to celý svoj majetok, ale nič jej to neprospelo, ba stav sa jej neustále zhoršoval. 27 Keď sa dopočula o Ježišovi, prišla v zástupe zozadu a dotkla sa jeho rúcha, 28 lebo si povedala: „Ak sa dotknem čo len jeho rúcha, budem uzdravená!“ 29 Krvácanie sa hneď zastavilo, takže na tele pocítila, že je uzdravená zo svojho trápenia. 30 Ježiš hneď poznal, že z neho vyšla sila. Obrátil sa k zástupu a opýtal sa: „Kto sa dotkol môjho rúcha?“ 31 Jeho učeníci mu povedali: „Vidíš, že sa ľudia na teba tlačia, a ty sa ešte pýtaš: ‚Kto sa ma dotkol?‘“ 32 Ale on sa poobzeral dookola, aby videl tú, ktorá to urobila. 33 Žena vedela, čo sa s ňou stalo; ustrašená a rozochvená prišla bližšie, padla pred ním a rozpovedala celú pravdu. 34 On ju oslovil: „Dcéra, tvoja viera ťa zachránila. Choď v pokoji, buď uzdravená zo svojho trápenia.“35 Kým ešte hovoril, prišli ľudia z domu predstaveného synagógy a vraveli: „Tvoja dcéra zomrela, načo ešte unúvaš učiteľa?“ 36 Avšak Ježiš prepočul to, čo hovorili, a povedal predstavenému synagógy: „Neboj sa, len ver!“ 37 Nikomu inému nedovolil, aby ho sprevádzal, len Petrovi, Jakubovi a Jakubovmu bratovi Jánovi. 38 Keď prišli do domu predstaveného synagógy, videl veľký rozruch, plačúcich a nariekajúcich. 39 Vošiel dnu a povedal im: „Prečo robíte taký rozruch a plačete? Dieťa nezomrelo, ale spí.“ 40 A vysmiali ho. No Ježiš všetkých vyhnal, vzal so sebou otca a matku dieťaťa aj tých, čo boli s ním, a vošiel do izby, kde ležalo dieťa. 41 Chytil dieťa za ruku a povedal mu: „Talitha kum!“, čo v preklade znamená: „Dievča, hovorím ti, vstaň!“ 42 Dievča hneď vstalo a začalo chodiť. Malo totiž dvanásť rokov. Vtedy sa všetkých zmocnil ohromný úžas. 43 Ježiš im dôrazne prikázal, že sa to nikto nesmie dozvedieť a povedal im, aby dali dievčaťu jesť.

1.Mojžišova 23; Marek 5,1-20
2025-07-18
1.Mojžišova 23, 1 Sára sa dožila stodvadsaťsedem rokov; to bol Sárin vek. 2 Zomrela v Kirjat-Arbe, čo je Hebron, v Kanaáne. Abrahám šiel žialiť za Sárou a oplakávať ju. 3 Potom vstal od svojej mŕtvej a oslovil Chetitov: 4 „Som medzi vami len cudzinec a prisťahovalec; poskytnite mi u vás miesto pre rodinný hrob, kam by som mohol mŕtvu odniesť a pochovať.“ 5 Chetiti Abrahámovi odpovedali: 6 „Pane, počuj nás. Ty si medzi nami ako Božie knieža; pochovaj mŕtvu v najlepšom z našich hrobov. Nikto z nás ti nebude brániť pochovať mŕtvu v jeho hrobe.“ 7 Nato Abrahám vstal, poklonil sa Chetitom, ľudu tej krajiny, a povedal: 8 „Ak je to vaša vôľa, aby som svoju mŕtvu pochoval tu, vypočujte ma a prihovorte sa za mňa u Efróna, Cócharovho syna, 9 aby mi prepustil machpelskú jaskyňu, ktorá je na konci jeho poľa. Nech mi ju pred vami predá na rodinný hrob za plnú cenu v striebre.“ 10 Efrón práve sedel medzi Chetitmi. Chetita Efrón dal Abrahámovi v prítomnosti všetkých Chetitov, ktorí prišli k mestskej bráne, túto odpoveď: 11 „Nie tak, pane, vypočuj ty mňa! Ja ti dávam pole aj s jaskyňou, ktorá je na ňom; dávam ti ju v prítomnosti môjho ľudu. Pochovaj tam svoju mŕtvu!“ 12 Abrahám sa hlboko poklonil obyvateľom tej krajiny 13 a v ich prítomnosti Efrónovi povedal: „Vypočuj radšej ty mňa: Za pole ti zaplatím plnú cenu v striebre. Vezmi to odo mňa a ja tam pochovám svoju mŕtvu.“ 14 Nato Efrón Abrahámovi odpovedal: 15 „Pane, ty ma vypočuj: Pozemok je za štyristo strieborných šeklov. Čože je to pre mňa a pre teba? Len si pochovaj svoju mŕtvu!“ 16 Abrahám s tým súhlasil a odvážil Efrónovi štyristo strieborných šeklov podľa bežnej kupeckej váhy, ako to žiadal pred Chetitmi.17 Tak prešlo Efrónovo pole v Machpele naproti Mamre — pole aj s jaskyňou na ňom, so všetkými stromami na ňom i na celej medzi okolo — 18 do Abrahámovho vlastníctva v prítomnosti všetkých Chetitov, čo mali prístup do rady v mestskej bráne. 19 Potom Abrahám pochoval svoju manželku Sáru v jaskyni na pozemku v Machpele naproti Mamre, teda v Hebrone v krajine Kanaán. 20 Takto dostal Abrahám od Chetitov do vlastníctva pozemok aj s jaskyňou na ňom, aby mal rodinnú hrobku.
Marek 5, 1 Prišli na druhý breh mora do gerazského kraja. 2 Sotva vystúpil z člna, hneď mu vyšiel oproti z hrobov akýsi človek s nečistým duchom.3 Býval v hroboch a ani reťazami ho už nik nemohol spútať. 4 Často ho síce ľudia spútali okovami a reťazami, no on si reťaze postŕhal a okovy rozlámal. Nik nemal silu skrotiť ho. 5 Stále, v noci i vo dne kričal medzi hrobmi a na horách a tĺkol sa kameňmi. 6 Keď z diaľky zbadal Ježiša, pribehol a poklonil sa mu. 7 Potom mocným hlasom vykríkol: „Čo ťa do mňa, Ježiš, Syn Boha, Najvyššieho? Zaprisahám ťa na Boha, nemuč ma!“ 8 Ježiš mu totiž prikazoval: „Nečistý duch, vyjdi z tohto človeka!“ 9 A spýtal sa ho: „Ako sa voláš?“ On povedal: „Volám sa Légia, lebo je nás mnoho.“ 10 A úpenlivo ho prosil, aby ich z toho kraja neposielal preč.11 Tam na úpätí vrchu sa pásla veľká črieda svíň. 12 Zlí duchovia ho prosili: „Pošli nás do svíň, nech vojdeme do nich!“ 13 A dovolil im to. Nečistí duchovia vyšli a vošli do svíň. Črieda — asi dvetisíc kusov — sa vyrútila úbočím do mora a utopila sa v mori. 14 Pastieri sa rozutekali a priniesli o tom správu do mesta a do osád. Ľudia sa zbehli pozrieť, čo sa stalo. 15 Keď prišli k Ježišovi a zbadali, že muž, ktorý bol posadnutý démonom Légia, sedí oblečený a je pri rozume, preľakli sa. 16 Tí, čo to videli, im rozprávali, čo sa stalo s posadnutým i so sviňami. 17 A začali Ježiša prosiť, aby odišiel z ich kraja. 18 Keď nastupoval do člna, prosil ho človek, čo bol predtým posadnutý zlým duchom, aby mohol ísť s ním. 19 Ježiš mu to však nedovolil, ale mu povedal: „Choď domov k svojim a porozprávaj im, čo všetko ti urobil Pán a ako sa nad tebou zmiloval.“ 20 Nato odišiel a začal v Desaťmestí rozhlasovať, aké veľké veci mu vykonal Ježiš. A všetci sa čudovali.

1.Mojžišova 22; Marek 4,35-41
2025-07-17
1.Mojžišova 22, 1 Po týchto udalostiach Boh skúšal Abraháma a povedal mu: „Abrahám!“ On odvetil: „Tu som.“ 2 Boh povedal: „Vezmi svojho jediného syna Izáka, ktorého miluješ, odíď do kraja Morija a obetuj ho tam ako spaľovanú obetu na vrchu, o ktorom ti poviem.“ 3 Abrahám včasráno osedlal osla, vzal so sebou dvoch sluhov i svojho syna Izáka. Keď naštiepal dreva na spaľovanú obetu, vstal a vybral sa na miesto, o ktorom mu hovoril Boh. 4 Na tretí deň Abrahám pozdvihol oči a zďaleka uzrel to miesto. 5 Povedal svojim sluhom: „Zostaňte tu s oslom. Ja pôjdem s chlapcom ta, pokloníme sa Bohu a vrátime sa k vám.“ 6 Abrahám vzal drevo na spaľovanú obetu a naložil ho na svojho syna Izáka. Sám vzal oheň a nôž a tak šli obaja spolu. 7 Izák povedal svojmu otcovi Abrahámovi: „Otec!“ Ten odpovedal: „Čo chceš, syn môj?“ Izák sa spýtal: „Pozri, oheň a drevo je tu, no kde je baránok na spaľovanú obetu?“ 8 Abrahám odvetil: „Syn môj, baránka na spaľovanú obetu si obstará Boh.“ Tak šli obaja spolu ďalej.9 Keď došli na miesto, o ktorom im povedal Boh, Abrahám tam postavil oltár, naukladal naň drevo, zviazal syna Izáka a položil ho na oltár, na drevo. 10 Abrahám vystrel ruku, vzal nôž, aby zabil svojho syna. 11 Vtom z neba zavolal naňho Hospodinov anjel: „Abrahám, Abrahám!“ On odpovedal: „Tu som!“ 12 Anjel mu povedal: „Nedotýkaj sa chlapca, neublíž mu! Teraz viem, že sa bojíš Boha, lebo si mi neodoprel ani svojho jediného syna.“ 13 Abrahám sa rozhliadol a v kroví uzrel barana zachyteného za rohy. Abrahám šiel, vzal barana a obetoval ho namiesto svojho syna ako spaľovanú obetu. 14 Abrahám nazval toto miesto „Hospodin sa postará“. Tak sa dodnes hovorí: „Na vrchu sa Hospodin postará.“15 Hospodinov anjel znova zavolal z neba na Abraháma 16 a povedal: „Prisahám na seba samého,“ znie výrok Hospodina, „pretože si to urobil a neodoprel si mi svojho jediného syna, 17 určite ťa požehnám a rozmnožím tvoje potomstvo ako hviezdy na nebi a ako piesok na morskom brehu; tvoje potomstvo sa zmocní brány svojich nepriateľov. 18 Pretože si poslúchol môj hlas, v tvojom potomstve budú požehnané všetky národy zeme.“ 19 Potom sa Abrahám vrátil k svojim sluhom a všetci spolu sa pobrali do Beér-Šeby, kde Abrahám býval.20 Po týchto udalostiach oznámili Abrahámovi: „Milka porodila synov tvojmu bratovi Nachórovi: 21 prvorodeného Úca, jeho brata Búza a Kemuela, Aramovho otca, 22 Keseda, Chaza, Pildáša, Jidláfa a Betuela.“ 23 Betuelovi sa narodila Rebeka. Týchto ôsmich porodila Milka Abrahámovmu bratovi Nachórovi. 24 Aj jeho vedľajšia žena, ktorej meno bolo Reuma, porodila Tebacha, Gachama, Tachaša a Maachu.
Marek 4, 35 V ten deň, keď sa zvečerilo, im povedal: „Prejdime na druhý breh.“ 36 Nato opustili zástup a jeho vzali so sebou, tak ako bol, v člne. Sprevádzali ho aj iné člny. 37 Tu sa strhla mohutná búrka s víchricou a vlny sa valili na čln, takže čln sa už napĺňal. 38 Ježiš však spal na vankúši v zadnej časti člna. Zobudili ho a povedali mu: „Učiteľ, nedbáš, že hynieme?“ 39 Zobudil sa, pohrozil víchru a prikázal moru: „Mlč, utíš sa!“ Vtedy víchor ustal a nastalo veľké ticho. 40 A im povedal: „Čo ste takí ustrašení? Ešte stále nemáte vieru?“ 41 Prenikol ich veľký strach a jeden druhému hovorili: „Ktože je to, že ho i vietor, i more počúva?“

1.Mojžišova 21; Marek 4,30-34
2025-07-16
1.Mojžišova 21, 1 Hospodin navštívil Sáru, ako povedal, a splnil, čo jej sľúbil. 2 Sára počala a porodila Abrahámovi syna v jeho starobe a v čase, ktorý mu Boh predpovedal. 3 Abrahám dal svojmu synovi, ktorého mu porodila Sára, meno Izák. 4 Na ôsmy deň obrezal Abrahám svojho syna Izáka, ako mu prikázal Boh. 5 Abrahám mal sto rokov, keď sa mu narodil syn Izák. 6 Vtedy Sára povedala: „Boh mi dal dôvod zasmiať sa. Kto sa to dopočuje, zasmeje sa.“ 7 A dodala: „Kto by bol povedal Abrahámovi, že Sára bude ešte pridájať synov? A predsa som mu porodila syna v jeho starobe.“8 Chlapec rástol a odstavila ho. V deň, keď bol Izák odstavený, Abrahám vystrojil veľkú hostinu. 9 Keď Sára videla, že syn Egypťanky Hagar, ktorého porodila Abrahámovi, vysmieva sa jej synovi, 10 povedala Abrahámovi: „Vyžeň tú slúžku i jej syna, lebo syn tejto slúžky nesmie mať podiel na dedičstve s mojím synom Izákom!“ 11 Abraháma sa to veľmi dotklo, lebo to bol jeho syn. 12 Boh však povedal Abrahámovi: „Netráp sa nad chlapcom ani nad slúžkou. Poslúchni Sáru vo všetkom, čo ti povedala, lebo tvoje potomstvo sa bude volať po Izákovi. 13 No aj zo syna slúžky urobím veľký národ, lebo je tvojím potomkom.“ 14 Abrahám včasráno vzal chlieb a mech s vodou, dal to Hagar; dieťa jej položil na plecia a prepustil ju. Ona odišla a blúdila po púšti Beér-Šeba. 15 Keď sa voda z mecha minula, položila chlapca pod jeden z kríkov, 16 poodišla a sadla si opodiaľ, asi na dostrel z luku, lebo si povedala: „Nemôžem sa dívať, ako zomiera dieťa.“ Sadla si naproti a nahlas sa rozplakala. 17 Boh však počul chlapcov hlas a Boží anjel zavolal z neba na Hagar a povedal jej: „Čo ti je, Hagar? Neboj sa, veď Boh počul chlapcov hlas tam, kde je. 18 Vstaň, vezmi chlapca a drž ho pevne svojou rukou, lebo z neho urobím veľký národ!“ 19 Vtom jej Boh otvoril oči a ona zazrela vodný prameň. Šla teda naplniť mech vodou a dala sa chlapcovi napiť. 20 Boh bol s chlapcom. Keď vyrástol, býval na púšti a stal sa lukostrelcom. 21 Potom sa usadil na púšti Parán a matka mu vzala ženu z Egypta.22 V tom čase Abimelech a veliteľ jeho vojska, Pichól, povedali Abrahámovi: „Boh je s tebou vo všetkom, čo konáš. 23 Preto mi tu na Boha prisahaj, že neoklameš ani mňa, ani môjho následníka a moje potomstvo, ale ako som sa ja verne zachoval voči tebe, tak sa budeš aj ty správať voči mne a krajine, v ktorej si cudzincom!“ 24 Abrahám povedal: „Prisahám!“ 25 Potom Abrahám dohováral Abimelechovi pre studňu, ktorej sa Abimelechovi sluhovia násilne zmocnili. 26 Abimelech odpovedal: „Neviem, kto to urobil. Veď ani ty si mi to neoznámil, ani som o tom dosiaľ nepočul.“ 27 Vtedy Abrahám vzal ovce i dobytok, dal to Abimelechovi a obaja uzavreli zmluvu. 28 Potom Abrahám oddelil zo stáda sedem oviec. 29 Abimelech sa spýtal Abraháma: „Čo má znamenať tých sedem oviec, ktoré si oddelil?“ 30 On odpovedal: „Vezmi si odo mňa týchto sedem oviec na svedectvo, že túto studňu som vykopal ja.“ 31 Preto sa to miesto nazýva Beér-Šeba, lebo obaja tam prisahali. 32 Takto uzavreli zmluvu v Beér-Šebe. Potom sa Abimelech a veliteľ jeho vojska Pichól pobrali a vrátili sa na územie Filištíncov. 33 Abrahám zasadil v Beér-Šebe tamarišku a vzýval tam meno Hospodina, Večného Boha. 34 Abrahám dlho býval v krajine Filištíncov.
Marek 4, 30 A pokračoval: „K čomu prirovnáme Božie kráľovstvo alebo akým podobenstvom ho znázorníme? 31 Je ako horčičné zrnko, ktoré je po zasiatí do zeme najmenšie zo všetkých semienok na zemi, 32 ale zasiate vzíde a býva mohutnejšie ako všetky iné rastliny a vyháňa také veľké konáre, že v jeho tieni môžu hniezdiť nebeské vtáky.“ 33 A mnohými podobenstvami im vravel Slovo, podľa toho, ako boli schopní počúvať. 34 Bez podobenstva im ani nehovoril, ale svojim učeníkom osamote všetko vysvetľoval.

1.Mojžišova 20; Marek 4,26-29
2025-07-15
1.Mojžišova 20, 1 Boh hovoril všetky tieto slová: 2 „Ja som Hospodin, tvoj Boh, ktorý som ťa vyviedol z Egypta, z domu otrokov. 3 Nebudeš mať iných bohov okrem mňa! 4 Neurobíš si modlu ani nijakú podobu toho, čo je hore na nebi, dolu na zemi alebo vo vode pod zemou! 5 Nebudeš sa im klaňať ani im slúžiť, lebo ja som Hospodin, tvoj Boh, Boh žiarlivý, ktorý trestá viny otcov na synoch do tretieho i štvrtého pokolenia tých, čo ma nenávidia, 6 ale milosť preukazujem tisícom tých, čo ma milujú a zachovávajú moje prikázania.7 Nevyslovíš meno Hospodina, svojho Boha, nadarmo, lebo Hospodin nenechá bez trestu toho, kto nadarmo vysloví meno Hospodina, svojho Boha!8 Pamätaj na sobotný deň, že ho máš svätiť!9 Šesť dní budeš pracovať a konať všetku svoju prácu. 10 Siedmy deň je sobota pre Hospodina, tvojho Boha. Nebudeš konať nijakú prácu ani ty, ani tvoj syn, ani tvoja dcéra, ani tvoj sluha, ani tvoja slúžka, ani tvoj dobytok, ani cudzinec, ktorý je v tvojich bránach. 11 Veď Hospodin za šesť dní utvoril nebo a zem, more a všetko, čo je v nich, a v siedmy deň odpočíval. Preto Hospodin požehnal sobotný deň a posvätil ho.12 Cti svojho otca a svoju matku, aby si dlho žil v krajine, ktorú ti dá Hospodin, tvoj Boh!13 Nezabiješ!14 Nescudzoložíš!15 Nepokradneš!16 Nevyslovíš krivé svedectvo proti svojmu blížnemu.17 Nebudeš túžiť po dome svojho blížneho a nebudeš túžiť ani po manželke svojho blížneho, ani po jeho sluhovi, ani jeho slúžke, ani jeho volovi, ani jeho oslovi; ani po ničom, čo patrí tvojmu blížnemu!“18 Všetok ľud pozoroval hrmenie, blesky, zvuk rohu a dymiaci vrch. Keď to ľud videl, chvel sa od strachu. Stáli obďaleč 19 a Mojžišovi povedali: „Ty s nami hovor a my budeme počúvať. Nech s nami nehovorí Boh, aby sme nezomreli.“ 20 Mojžiš odpovedal ľudu: „Nebojte sa, veď Boh vás prišiel skúšať, aby ste sa ho báli a nehrešili.“ 21 Ľud zostal stáť obďaleč a Mojžiš sa priblížil k oblaku, v ktorom bol Boh. 22 Hospodin povedal Mojžišovi: „Toto povedz Izraelitom: ‚Videli ste, že som sa s vami rozprával z neba. 23 Toto mi nerobte: nerobte si pre seba strieborných ani zlatých bohov.‘ 24 Urobíš mi oltár z hliny a budeš mi na ňom obetovať spaľované obety a obety spoločenstva, svoje ovce a dobytok. Na každé miesto, na ktorom ti budem pripomínať svoje meno, prídem k tebe a požehnám ťa. 25 Ak mi budeš robiť oltár z kameňa, nestavaj ho z okresaných kameňov. Keby si ich okresával dlátom, znesvätil by si ich. 26 Na môj oltár nebudeš vystupovať po stupňoch, aby sa pritom neodkryla tvoja nahota.

Marek 4, 26 Ďalej povedal: „S Božím kráľovstvom je to tak, ako keď človek zaseje zrno do zeme. 27 Či spí, alebo bdie, vo dne i v noci zrno klíči a rastie, ani sám nevie ako. 28 Zem sama od seba prináša úrodu: najprv steblo, potom klas a nakoniec plno zŕn v klase. 29 Keď potom vydá úrodu, hneď priloží kosák, lebo nastala žatva.“

1.Mojžišova 19; Marek 4,21-25
2025-07-14
1.Mojžišova 19, 1 Keď podvečer prichádzali dvaja anjeli do Sodomy, Lót sedel v mestskej bráne. Len čo ich zazrel, vstal a šiel im v ústrety. Poklonil sa im až po zem 2 a povedal: „Prosím vás, moji páni, poďte do domu svojho služobníka, prenocujte, umyte si nohy a zavčasu ráno vstanete a pôjdete svojou cestou.“ Oni však odpovedali: „Nie, prenocujeme na tomto priestranstve.“ 3 On však na nich tak naliehal, že sa odobrali k nemu. Keď vošli do jeho domu, pripravil im hostinu, dal napiecť nekvasených chlebov a najedli sa.4 Skôr ako si políhali, obkľúčili dom muži z mesta, Sodomčania, od chlapca až po starca, všetci do jedného. 5 Zavolali si Lóta a pýtali sa ho: „Kde sú tí muži, čo tejto noci prišli k tebe? Vyveď nám ich, aby sme s nimi obcovali!“ 6 Lót predstúpil pred nich, ale zatvoril za sebou dvere 7 a povedal: „Prosím vás, bratia moji, neurobte takú hanebnosť! 8 Pozrite, mám dve dcéry, ktoré ešte neobcovali s mužmi. Vyvediem vám ich a robte s nimi, čo sa vám zapáči, ale týmto mužom nič nerobte, veď sa uchýlili do môjho prístrešia!“ 9 Oni ho však zahriakli: „Zmizni odtiaľto!“ a ďalej vykrikovali: „Sám sa sem prisťahoval ako cudzinec a ešte chce aj rozhodovať. Horšie dopadneš ako oni!“ Surovo dorážali na Lóta a chystali sa vylomiť dvere. 10 Vtom tí dvaja muži vlastnými rukami vtiahli Lóta do domu a zamkli dvere. 11 Tých, čo boli vonku, od najmenších až po starých, ranili slepotou, takže nemohli nájsť dvere. 12 Potom muži povedali Lótovi: „Máš tu ešte niekoho zo svojich? Zaťa, synov, dcéry a všetkých z mesta, čo patria k tebe, vyveď odtiaľto! 13 Zničíme toto miesto, lebo žaloba naň je pred Hospodinom veľmi veľká. Hospodin nás poslal, aby sme ho zničili.“ 14 Nato Lót vyšiel a svojim nastávajúcim zaťom, ktorí si chceli vziať jeho dcéry za manželky, povedal: „Vstaňte, odíďte z tohto miesta, lebo Hospodin zničí toto mesto!“ Oni sa však nazdávali, že žartuje. 15 Keď svitol deň, anjeli naliehali na Lóta a povedali: „Vstaň, vezmi manželku a obe dcéry, ktoré tu máš, aby si pre neprávosť mesta nezahynul!“ 16 Keď váhal, muži uchopili za ruku jeho i jeho manželku a obe dcéry, lebo Hospodin ich chcel ušetriť. Vyviedli ho von, mimo mesta a tam ho nechali. 17 Keď ich viedli von, povedali: „Zachráň sa, ide ti o život! Neobzeraj sa, ani sa nikde v celom Okolí nezastavuj! Zachráň sa na vrchoch, aby si nezahynul!“ 18 Lót im povedal: „Nie tak, Pane! 19 Veď tvoj sluha získal tvoju priazeň a veľké je tvoje milosrdenstvo, ktoré si mu preukázal, keď si mi zachránil život, ale ja už nevládzem ujsť na vrch; zachváti ma pohroma a zomriem. 20 Pozri, tu nablízku je mesto, ta môžem ujsť. Je malé, v ňom sa zachránim. Či nie je malé? Ja zostanem nažive!“ 21 On mu povedal: „Dobre, aj v tom ti vyhoviem a mesto, za ktoré sa prihováraš, nezničím. 22 Rýchlo sa tam skry, lebo nemôžem nič robiť, kým ta nedôjdeš!“ Preto sa to mesto volá Coar.23 Keď Lót došiel do Coaru, slnko vychádzalo nad krajinu. 24 Hospodin zoslal na Sodomu a Gomoru síru a oheň; bolo to od Hospodina z neba. 25 Zničil tie mestá, celé Okolie, všetkých obyvateľov miest a všetky poľné rastliny. 26 Lótova žena sa obzrela a premenila sa na soľný stĺp.27 Keď Abrahám včasráno vstal, šiel na miesto, kde predtým stál s Hospodinom. 28 Pozrel smerom k Sodome a Gomore i na celé Okolie a videl vystupovať dym zo zeme ako dym z huty. 29 Keď Boh pustošil mestá Okolia, spomenul si na Abraháma a zachránil Lóta pred zničením, ktoré postihlo mestá, v ktorých Lót býval. 30 Potom Lót s oboma dcérami odišiel z Coaru a usadil sa na pohorí. Bál sa zostať v Coare. Býval so svojimi dvoma dcérami v jaskyni. 31 Staršia z nich povedala mladšej: „Náš otec je starý a nezostal na zemi muž, ktorý by s nami mohol obcovať podľa zvyklosti na celom svete. 32 Opojme teda otca vínom a spime s ním, aby sme mohli získať od neho potomstvo.“ 33 V tú noc dali otcovi napiť sa vína. Potom vošla k nemu staršia a spala s ním. On však nezbadal, kedy si ľahla ani kedy odišla. 34 Na druhý deň zas povedala staršia mladšej: „Pozri, včera som s otcom spala ja. Dáme mu aj v túto noc napiť sa vína. Ľahneš si ty a vyspíš sa s ním, aby sme získali od neho potomstvo.“ 35 Dali teda aj tejto noci otcovi napiť sa vína. Ľahla si k nemu mladšia dcéra a spala s ním. On však ani teraz nezbadal, kedy si k nemu ľahla a kedy odišla. 36 Tak počali obe Lótove dcéry od svojho otca. 37 Staršia porodila syna a dala mu meno Moáb. On je praotcom dnešných Moábčanov. 38 Aj mladšia porodila syna a dala mu meno Ben-Ammi. On je praotcom dnešných Ammónčanov.
Marek 4, 21 Ďalej im povedal: „Vari sa prináša lampa nato, aby ju postavili pod mericu alebo pod posteľ? Či nie nato, aby ju postavili na svietnik? 22 Nič nie je také skryté, aby nebolo odhalené, a nič také utajené, aby to nevyšlo najavo. 23 Kto má uši na počúvanie, nech počúva!“ 24 Ďalej im hovoril: „Dávajte si pozor, čo počúvate! Akou mierou meriate, takou vám bude namerané, ba ešte aj pridané, 25 lebo kto má, tomu bude pridané, a kto nemá, tomu bude vzaté aj to, čo má.“

1.Mojžišova 18; Marek 4,1-20
2025-07-13
1.Mojžišova 18, 1 Keď Abrahám sedel pri vchode do svojho stanu pri Mamreho duboch, za najväčšej páľavy dňa sa mu zjavil Hospodin. 2 Pozrel sa a neďaleko seba videl stáť troch mužov. Len čo ich zbadal, bežal im v ústrety od vchodu svojho stanu a poklonil sa im až po zem. 3 Povedal: „Pane, ak som získal u teba priazeň, neobíď svojho služobníka! 4 Dám priniesť trochu vody, umyjete si nohy a odpočiniete si pod stromom. 5 Donesiem kus chleba, posilníte sa a pôjdete ďalej. Veď preto ste zabočili k svojmu služobníkovi.“ Oni odpovedali: „Urob, ako vravíš.“6 Abrahám sa poponáhľal do stanu k Sáre a povedal: „Rýchlo zamies z troch seí jemnej múky a upeč posúchy!“ 7 Potom Abrahám sám zabehol k stádu, vybral pekné mladé teľa, dal ho sluhovi a ten sa poponáhľal pripraviť ho. 8 Vzal čerstvé maslo, mlieko, pripravené teľa a predložil im to. Kým jedli, on stál pri nich pod stromom.9 Spýtali sa ho: „Kde je tvoja manželka Sára?“ Odpovedal: „Tu, v stane.“ 10 Hospodin povedal: „O rok o takomto čase sa vrátim k tebe a tvoja manželka Sára bude mať syna.“ Sára počúvala za vchodom do stanu. 11 Abrahám a Sára boli starí, mali vysoký vek, a Sára už bola dávno po prechode. 12 Preto sa Sára v duchu zasmiala a povedala si: „Teraz, keď som už stará, mám myslieť na rozkoš? Aj môj pán je starec.“ 13 Hospodin povedal Abrahámovi: „Prečo sa Sára smeje a myslí si: ‚Či by som naozaj mohla porodiť, keď som zostarla?‘ 14 Je azda Hospodinovi niečo nemožné? O rok o takomto čase sa vrátim k tebe a Sára bude mať syna.“ 15 Sára však zapierala a povedala: „Nesmiala som sa.“ Bála sa totiž. Hospodin jej povedal: „Určite si sa smiala.“ 16 Odtiaľ sa muži odobrali a zamierili k Sodome. Abrahám ich šiel odprevadiť. 17 Hospodin povedal: „Môžem tajiť pred Abrahámom, čo chcem urobiť? 18 Abrahám sa bezpochyby stane veľkým a zdatným národom a v ňom budú požehnané všetky národy zeme. 19 Jeho som si vyvolil, aby prikázal svojim synom i všetkým svojim potomkom dbať na Hospodinovu cestu a konať podľa spravodlivosti a práva, aby Hospodin mohol splniť Abrahámovi všetko, čo mu sľúbil.“ 20 Hospodin povedal: „Obžaloba Sodomy a Gomory je priveľká a ich hriech je veľmi ťažký. 21 Zostúpim teda a pozriem sa, či naozaj robia, alebo nerobia tak, ako znie žaloba, čo došla ku mne. Chcem to vedieť.“22 Muži sa odtiaľ odobrali a šli do Sodomy, Abrahám ešte stále stál pred Hospodinom. 23 Pristúpil bližšie a pýtal sa: „Naozaj chceš zahubiť spravodlivého s bezbožným? 24 Keby bolo v meste päťdesiat spravodlivých, zahubil by si ich a neodpustil by si mestu pre tých päťdesiatich spravodlivých, čo sú v ňom? 25 Niečo také predsa neurobíš, aby si s bezbožným usmrtil aj spravodlivého. Potom by spravodlivý bol ako bezbožný? Niečo také predsa neurobíš. Či ten, čo súdi celú zem, nebude konať spravodlivo?“ 26 Hospodin mu povedal: „Ak nájdem v meste Sodome päťdesiat spravodlivých, pre nich odpustím celému tomu miestu.“ 27 Abrahám odpovedal: „Odvážil som sa zhovárať so svojím Pánom, hoci som len prach a popol. 28 Čo ak bude chýbať päť spravodlivých z päťdesiatich? Zničíš pre piatich celé mesto?“ „Nezničím,“ povedal, „ak ich tam nájdem štyridsaťpäť.“ 29 On však vravel ďalej a spýtal sa: „Možno sa ich tam nájde len štyridsať.“ Odpovedal: „Pre štyridsiatich to neurobím.“ 30 Abrahám povedal: „Nech sa môj Pán nenahnevá, že ešte hovorím. Azda sa ich tam nájde len tridsať,“ a on odpovedal: „Neurobím to, ak ich tam nájdem tridsať.“ 31 Abrahám ďalej povedal: „Odvážil som sa zhovárať so svojím Pánom. Čo ak sa ich tam nájde len dvadsať?“ Odpovedal: „Nezahubím ich ani pre dvadsiatich.“ 32 „Prosím, nech sa nehnevá môj Pán,“ pokračoval, „že ešte raz prehovorím. Možno sa ich tam nájde len desať.“ Odpovedal: „Pre desiatich ich nezahubím.“ 33 Keď Hospodin skončil rozhovor s Abrahámom, odišiel, a Abrahám sa vrátil domov.
Marek 4, 1 Opäť začal učiť pri mori. Zhromaždil sa k nemu taký veľký zástup, že nastúpil do člna na mori a posadil sa tam, zatiaľ čo celý zástup zostal na brehu mora. 2 Učil ich mnohým veciam v podobenstvách a vo svojom učení im hovoril: 3 „Počúvajte! Rozsievač vyšiel siať. 4 Keď rozsieval, niektoré zrno padlo na kraj cesty, prileteli vtáky a pozobali ho. 5 Iné padlo na skalnatú pôdu, kde nemalo dostatok zeme. Hneď vzišlo, lebo nebolo hlboko v zemi. 6 Keď potom vyšlo slnko, spálilo ho a pretože nemalo koreň, uschlo. 7 Ďalšie padlo medzi tŕnie. Tŕnie sa rozrástlo a udusilo ho, takže neprinieslo úrodu. 8 A iné padlo do dobrej pôdy, vzišlo, vyrástlo a prinieslo úrodu: niektoré tridsaťnásobnú, iné šesťdesiatnásobnú a ďalšie stonásobnú.“ 9 A dodal: „Kto má uši na počúvanie, nech počúva!“ 10 Keď bol potom sám, tí, čo boli okolo neho spolu s Dvanástimi, sa ho pýtali, čo znamenajú podobenstvá. 11 Povedal im: „Vám je dané poznať tajomstvo Božieho kráľovstva, ale tým, čo sú vonku, sa všetko podáva v podobenstvách,12 aby len hľadeli a hľadeli, ale nevideli, a aby len počúvali a počúvali, ale nechápali, aby sa neobrátili a nebolo im odpustené.“ 13 Potom im povedal: „Nerozumiete tomuto podobenstvu? Ako potom pochopíte všetky ostatné podobenstvá? 14 Rozsievač rozsieva slovo. 15 To zrno vedľa cesty sú tí, čo ho počúvajú, ale hneď prichádza satan a oberá ich o slovo zasiate do nich. 16 Podobne je to aj s tými, u ktorých je zasiate do skalnatej pôdy: keď slovo počujú, hneď ho s radosťou prijímajú, 17 no nemajú v sebe koreň, sú chvíľkoví. Keď potom príde súženie alebo prenasledovanie pre to slovo, hneď odpadnú. 18 A u iných je zasiate do tŕnia. Oni slovo síce počúvajú, 19 ale svetské starosti, mámenie bohatstva a žiadostivosť po ostatných veciach prenikajú dovnútra a slovo udusia, takže zostáva bez úžitku. 20 Nakoniec sú takí, u ktorých je zasiate do dobrej pôdy: slovo počúvajú, prijímajú a prinášajú úžitok tridsaťnásobný, šesťdesiatnásobný, ba aj stonásobný.“

1.Mojžišova 17; Marek 3,31-35
2025-07-12
1.Mojžišova 17, 1 Keď mal Abrám deväťdesiatdeväť rokov, zjavil sa mu Hospodin a povedal: „Ja som El-Šaddaj, choď stále predo mnou, buď bezúhonný.2 Uzavriem zmluvu medzi mnou a tebou a veľmi ťa rozmnožím.“3 Abrám padol na tvár a Boh mu povedal:4 „Toto je moja zmluva s tebou: Staneš sa otcom mnohých národov.5 Už sa nebudeš volať Abrám, tvoje meno bude Abrahám, lebo som ťa určil za otca mnohých národov.6 Preveľmi ťa rozmnožím a urobím z teba národy a vyjdú z teba aj králi. 7 Zmluvu medzi mnou a tebou a tvojím potomstvom vo všetkých pokoleniach robím večnou zmluvou, že budem tvojím Bohom i Bohom tvojho potomstva. 8 Tebe a tvojmu potomstvu dám krajinu, v ktorej si ako cudzinec; celú krajinu Kanaán im dám do večného vlastníctva a budem im Bohom.“9 Boh potom povedal Abrahámovi: „Ty však zachovávaj moju zmluvu: ty, tvoje budúce potomstvo a všetky pokolenia! 10 Toto je moja zmluva medzi mnou, vami a tvojím budúcim potomstvom, ktorú budete zachovávať: Každá osoba mužského rodu spomedzi vás bude obrezaná. 11 Dáte si obrezať mäso svojej neobrezanej predkožky, to bude znamením zmluvy medzi mnou a vami. 12 Z pokolenia na pokolenie budete na ôsmy deň po narodení obrezávať každého chlapca, či sa narodil v dome, alebo je kúpený za peniaze od cudzinca, teda nepochádza z tvojho potomstva. 13 Obrezaný musí byť každý, čo sa narodil v tvojom dome, alebo bol kúpený za peniaze. Takto bude moja zmluva znamením večnej zmluvy na vašom tele. 14 Neobrezaný muž, ktorému by nebolo obrezané mäso predkožky, nech je vyobcovaný spomedzi svojho ľudu. Porušil moju zmluvu.“15 Potom Boh povedal Abrahámovi: „Svoju manželku Saraj už nebudeš volať Saraj, lebo jej meno bude Sára. 16 Ja ju požehnám a dám ti z nej syna. Požehnám ju a stane sa matkou národov; vyjdú z nej králi národov.“ 17 Abrahám padol na tvár, zasmial sa a v duchu si povedal: „Môže sa storočnému narodiť syn a môže deväťdesiatročná Sára porodiť?“ 18 Abrahám povedal Bohu: „Keby aspoň Izmael žil pred tvojou tvárou!“ 19 Boh však opakoval: „Tvoja žena Sára ti porodí syna a dáš mu meno Izák. Uzavriem s ním zmluvu, večnú zmluvu s ním i s jeho potomstvom. 20 Vypočul som ťa, aj pokiaľ ide o Izmaela. Požehnám ho, urobím ho plodným a preveľmi ho rozmnožím. Narodí sa z neho dvanásť kniežat a urobím z neho veľký národ. 21 Svoju zmluvu však uzavriem s Izákom, ktorého ti o takomto čase na budúci rok porodí Sára.“ 22 Keď Boh skončil rozhovor s Abrahámom, odišiel od neho.23 Abrahám potom vzal svojho syna Izmaela, ako aj všetkých narodených v jeho dome a všetkých kúpených za peniaze, teda všetkých mužov v dome, a obrezal im mäso predkožky ešte v ten deň, keď sa s ním zhováral Boh. 24 Abrahám mal deväťdesiatdeväť rokov, keď mu bolo obrezané mäso predkožky. 25 Jeho syn Izmael mal trinásť rokov, keď mu bolo obrezané mäso predkožky. 26 V ten deň bol obrezaný Abrahám i jeho syn Izmael 27 a s ním boli obrezaní všetci muži z jeho domu: tí, čo sa narodili v jeho dome, aj tí, čo boli od cudzinca kúpení za peniaze.
Marek 3, 31 Vtom prišla jeho matka a jeho bratia. Zostali vonku a dali si ho zavolať. 32 Okolo neho sedel zástup. Oznámili mu: „Vonku ťa hľadá tvoja matka a tvoji bratia.“ 33 On im odpovedal: „Kto je moja matka a moji bratia?“ 34 Rozhliadol sa po okolosediacich a povedal: „Hľa, moja matka i moji bratia! 35 Lebo každý, kto plní Božiu vôľu, je môj brat, sestra a matka.“

1.Mojžišova 16; Marek 3,22-30
2025-07-11
1.Mojžišova 16, 1 Abrámova žena Saraj nerodila. Mala však slúžku, Egypťanku menom Hagar. 2 Raz Saraj povedala Abrámovi: „Pozri, Hospodin mi zabránil rodiť. Vojdi teda k mojej slúžke! Možno, že z nej dostanem syna.“ Abrám prijal radu od Saraj. 3 Po desiatich rokoch odvtedy, čo sa Abrám nasťahoval do Kanaánu, Abrámova žena Saraj vzala svoju egyptskú slúžku Hagar a dala ju svojmu mužovi Abrámovi za ženu. 4 On vošiel k Hagar a ona počala. Keď spoznala, že počala, pohŕdavo hľadela na svoju paniu. 5 Saraj povedala Abrámovi: „Pre teba znášam príkorie. Dala som ti svoju slúžku do lona a teraz, keď vidí, že počala, mnou opovrhuje. Nech Hospodin rozsúdi medzi mnou a tebou!“ 6 Nato Abrám povedal Saraj: „Pozri, svoju slúžku máš vo svojej moci. Nalož s ňou, ako uznáš za dobré!“ Keď ju Saraj sužovala, Hagar od nej ušla.7 Keď ju Hospodinov anjel stretol pri prameni vody na púšti, pri prameni na ceste do Šúru, 8 povedal jej: „Hagar, Sarajina slúžka, odkiaľ prichádzaš a kam sa uberáš?“ Ona odpovedala: „Utekám od svojej panej Saraj.“ 9 Hospodinov anjel jej povedal: „Vráť sa k svojej panej a buď jej poddaná!“ 10 Hospodinov anjel jej ďalej oznámil: „Rozmnožím tvoje potomstvo tak, že ho nebude možné spočítať.“ 11 Hospodinov anjel ešte dodal: „Pozri, počala si, porodíš syna a dáš mu meno Izmael, lebo Hospodin ťa počul v tvojom pokorení.12 Bude to človek ako divý osol, jeho ruka bude proti všetkým a ruky všetkých budú proti nemu; bude proti všetkým svojim bratom.“13 Hagar nazvala Hospodina, ktorý ju oslovil, El-Roi. Povedala totiž: „Či som tu nezahliadla toho, ktorý ma vidí?“ 14 Preto sa tá studňa volá Beér-Lachaj-Roi, a je medzi Kadéšom a Beredom.15 Hagar porodila Abrámovi syna. Abrám dal svojmu synovi, ktorého porodila Hagar, meno Izmael. 16 Abrám mal osemdesiatšesť rokov, keď mu Hagar porodila Izmaela.
Marek 3, 22 Zákonníci, ktorí zišli z Jeruzalema, hovorili: „Je posadnutý Belzebulom a mocou vládcu démonov vyháňa démonov.“ 23 Zavolal ich k sebe a hovoril im v podobenstvách: „Ako môže satan vyháňať satana? 24 Ak je nejaké kráľovstvo vnútorne rozdelené, také kráľovstvo nemôže obstáť. 25 Ak je nejaký dom vnútorne rozdelený, taký dom nemôže obstáť. 26 Ak satan povstal proti sebe a je rozdelený, nemôže obstáť a je s ním koniec. 27 Nik nemôže vniknúť do domu siláka a okradnúť ho o jeho veci, ak toho siláka najprv nezviaže; a potom môže vylúpiť jeho dom. 28 Amen, hovorím vám, že všetko bude ľudským synom odpustené, hriechy i rúhania, akokoľvek by sa rúhali. 29 Kto by sa však rúhal Duchu Svätému, tomu nebude odpustené naveky, ale je vinný večným hriechom.“ 30 Lebo hovorili: „Je posadnutý nečistým duchom.“

1.Mojžišova 15; Marek 3,13-21
2025-07-10
1.Mojžišova 15, 1 Po týchto udalostiach zaznelo Abrámovi vo videní Hospodinovo slovo: „Neboj sa, Abrám, ja som tvoj štít, tvoja hojná odmena.“2 Abrám povedal: „Pán, Hospodin, čože mi dáš?! Veď odchádzam bezdetný a dedičom môjho domu bude damaský Eliezer.“ 3 Abrám ešte dodal: „Veď si mi nedal potomka a môj sluha, narodený v mojom dome, má byť mojím dedičom?“ 4 Hospodin mu však povedal: „On nebude tvojím dedičom. Tvojím dedičom bude ten, čo vyjde z teba.“ 5 Vyviedol ho von a povedal mu: „Len sa pozri na nebo a spočítaj hviezdy, ak ich môžeš spočítať,“ a dodal: „Toľko bude tvojho potomstva.“ 6 Abrám uveril Hospodinovi a on mu to počítal za spravodlivosť. 7 Potom mu povedal: „Ja som Hospodin, ktorý som ťa vyviedol z chaldejského Úru, aby som ti dal do vlastníctva túto krajinu.“ 8 On sa opýtal: „Pán, Hospodin, podľa čoho poznám, že ju budem vlastniť?“ 9 On mu odpovedal: „Prines mi trojročnú jalovicu, trojročnú kozu, trojročného barana, hrdličku a holúbka!“ 10 Keď to všetko priniesol, rozpolil to a jednu polovicu položil naproti druhej, ale vtáky nerozpolil. 11 Dravé vtáky zlietali na mŕtve telá a Abrám ich odháňal.12 Keď zapadlo slnko, Abrám tvrdo zaspal, zovrela ho tieseň hrozivej temnoty. 13 Hospodin povedal Abrámovi: „Dobre si uvedom, že tvoji potomkovia budú prišelcami v cudzej krajine, zotročia ich a štyristo rokov budú s nimi zle zaobchádzať. 14 No ja budem súdiť aj národ, ktorému budú otročiť. Potom vyjdú s veľkým majetkom. 15 Ty však odídeš v pokoji k svojim predkom a pochovajú ťa v úctyhodnej starobe. 16 Vo štvrtom pokolení sa sem však vrátia, lebo doteraz nie sú dovŕšené viny Amorejčanov.“17 Keď zapadlo slnko a nastala hustá tma, objavila sa dymiaca pec a ohnivá pochodeň, ktorá prechádzala medzi rozpolenými čiastkami. 18 V ten deň uzavrel Hospodin zmluvu s Abrámom a povedal: „Tvojmu potomstvu dám túto krajinu od Egyptského potoka až po Veľkú rieku, rieku Eufrat, 19 územie Kénitov, Kenizzejcov, Kadmončanov, 20 Chetitov, Perizzejcov a Refajov, 21 Amorejčanov, Kanaánčanov, Girgašejov a Jebúsejov.“
Marek 3, 13 Potom vystúpil na vrch a pozval k sebe tých, ktorých sám chcel. A oni prišli k nemu. 14 Vtedy ustanovil Dvanástich, ktorých nazval apoštolmi, aby boli s ním a mohol ich posielať kázať 15 a aby mali moc vyháňať démonov. 16 Toto sú Dvanásti, ktorých ustanovil: Šimon, ktorému dal meno Peter, 17 Jakub Zebedejov a Ján, Jakubov brat — ktorým dal meno Boanérges, čo značí synovia hromu, 18 ďalej Ondrej, Filip, Bartolomej, Matúš, Tomáš, Jakub Alfejov, Tadeáš, Šimon Kanaánsky 19 a Judáš Iškariotský, ktorý ho aj zradil. 20 Potom vošiel do domu a znova sa zišiel zástup, takže si nemohli ani chleba zajesť. 21 Keď sa to dopočuli jeho príbuzní, prišli, aby ho odviedli, lebo hovorili, že sa pomiatol.

1.Mojžišova 14; Marek 3,7-12
2025-07-09
1.Mojžišova 14, 1 V tom čase šinársky kráľ Amrafel, ellasársky kráľ Arjóch, elámsky kráľ Kedorlaómer a kráľ Gojímu Tideál 2 šli bojovať proti Berovi, sodomskému kráľovi, Biršovi, gomorskému kráľovi, Šinábovi, ademskému kráľovi, Šeméberovi, cebojímskemu kráľovi a kráľovi z Bely, čo je Coar. 3 Títo všetci sa ako spojenci zhromaždili v údolí Siddím, kde je teraz Soľné more. 4 Dvanásť rokov boli poddaní Kedorlaómerovi a v trinástom roku sa proti nemu vzbúrili. 5 V štrnástom roku šiel bojovať Kedorlaómer a spojeneckí králi a porazili Refajov v Aštarót-Karnajime a Zúzov v Háme, Emov na kirjatajimskej rovine 6 a Chorijcov na seírskom pohorí až k Él-Paránu, na okraji púšte. 7 Potom sa obrátili a došli k Én-Mišpátu, teda do Kadéša, a na poli Amalékov a Amorejčanov pobili všetko, čo bývalo v Chacecón-Tamáre. 8 Nato vytiahli sodomský kráľ, gomorský kráľ, ademský kráľ, cebojímsky kráľ a belský, teda coarský kráľ, a zoradili sa do boja proti nim v údolí Siddím, 9 totiž proti elámskemu kráľovi Kedorlaómerovi, kráľovi Gojímu Tideálovi, šinárskemu kráľovi Amrafelovi a ellasárskemu kráľovi Arjóchovi; štyria králi proti piatim. 10 V údolí Siddím bolo však mnoho asfaltových studní. Keď sodomský kráľ a gomorský kráľ utekali, spadli do nich. Ostatní ušli na pohorie. 11 Víťazi odvliekli zo Sodomy a Gomory všetok majetok, všetky potraviny a odtiahli. 12 Vzali aj Abrámovho synovca Lóta s jeho majetkom, lebo býval v Sodome, a odtiahli.13 Jeden z tých, čo utiekli, prišiel a oznámil to Hebrejovi Abrámovi, ktorý býval pri duboch Amorejčana Mamreho, Eškólovho a Anérovho brata. Týchto spájala s Abrámom zmluva o priateľstve. 14 Keď sa Abrám dopočul, že jeho synovca odviedli do zajatia, zvolal svojich tristoosemnástich vycvičených mužov, narodených v jeho dome, a prenasledoval útočníkov až po Dán. 15 V noci rozostavil proti nim svojich služobníkov, porážal ich a prenasledoval až po Chobu, ktorá leží na sever od Damasku. 16 Priniesol späť všetok majetok, priviedol aj svojho synovca Lóta s jeho majetkom, ako aj ženy a ostatný ľud. 17 Keď sa po víťazstve nad Kedorlaómerom a kráľmi, ktorí boli s ním, vracal, sodomský kráľ mu vyšiel v ústrety do údolia Šave, teda do Kráľovho údolia. 18 Šalémsky kráľ Melchisedek priniesol chlieb a víno. Bol totiž kňazom Najvyššieho Boha. 19 Požehnal ho a povedal: „Nech Abráma požehná Najvyšší Boh, Tvorca neba i zeme.20 Nech je zvelebený Najvyšší Boh, ktorý ti vydal do rúk tvojich nepriateľov.“ Vtedy mu Abrám dal desiatok zo všetkého. 21 Sodomský kráľ povedal Abrámovi: „Daj mi ľudí, majetok si nechaj!“ 22 Abrám však sodomskému kráľovi odpovedal: „Prísažne dvíham ruku k Hospodinovi, Najvyššiemu Bohu, Tvorcovi neba a zeme, 23 že nevezmem ani len nitku, ani remienok z obuvi, vôbec nič z čohokoľvek, čo je tvoje, aby si nepovedal: ‚Obohatil som Abráma.‘ 24 Nechcem nič, iba to, čo zjedlo služobníctvo, a podiel pre mužov Anéra, Eškóla a Mamreho, ktorí šli so mnou. Oni nech dostanú svoj podiel.“
Marek 3, 7 Ježiš sa so svojimi učeníkmi uchýlil k moru. Nasledoval ho veľký zástup z Galiley a Judska, 8 z Jeruzalema, Idumey a spoza Jordánu, ba hrnul sa k nemu i veľký zástup z okolia Týru a Sidonu, lebo sa dopočuli, čo robí. 9 Vtedy povedal učeníkom: „Pripravte mi čln, aby ma zástupy netlačili.“ 10 Pretože mnohých uzdravil, všetci, čo trpeli nejakou chorobou, hrnuli sa k nemu, aby sa ho dotkli. 11 Keď ho zbadali nečistí duchovia, padali pred ním a kričali: Ty si Syn Boží! 12 On im však prísne prikázal, aby ho neprezrádzali.

1.Mojžišova 13; Marek 3,1-6
2025-07-08
1.Mojžišova 13, 1 Odišiel teda Abrám z Egypta so svojou ženou i so všetkým, čo mal, do Negevu. Bol s ním aj Lót. 2 Abrám bol veľmi bohatý, mal stáda, striebro a zlato. 3 Potom Abrám pokračoval v ceste z miesta na miesto od Negevu až k Bételu, až na miesto medzi Bételom a Ajom, kde mal predtým svoj stan, 4 kde predtým postavil oltár a vzýval meno Hospodina. 5 Aj Lót, ktorý žil s Abrámom, mal ovce, dobytok a stany. 6 Krajina však nestačila na to, aby mohli bývať spolu; majetku mali toľko, že už nemohli zostať pri sebe.7 Medzi pastiermi Abrámových stád a pastiermi Lótových stád vznikol spor. V tom čase bývali v krajine Kanaánčania a Perizzejci. 8 Preto Abrám povedal Lótovi: „Nech nie je rozbroj medzi nami, medzi mojimi pastiermi a tvojimi pastiermi, veď sme bratia! 9 Či nie je pred tebou celá krajina? Preto ťa prosím, oddeľ sa odo mňa! Ak pôjdeš naľavo, ja pôjdem napravo; ak si vyberieš pravú stranu, ja sa poberiem na ľavú.“10 Lót sa rozhliadol a videl, že celé okolie Jordánu až po Coar je zavlažované ako Hospodinova záhrada a ako Egypt. To bolo predtým, ako Hospodin zničil Sodomu a Gomoru. 11 Preto si Lót vybral celé okolie Jordánu a odišiel na východ. Takto sa oddelili jeden od druhého. 12 Abrám býval v krajine Kanaán, Lót sa zdržiaval v mestách Okolia a prenášal svoje stany až po Sodomu. 13 Sodomčania boli zlí a veľmi hrešili proti Hospodinovi.14 Keď sa Lót od neho oddelil, Hospodin povedal Abrámovi: „Rozhliadni sa z miesta, na ktorom si teraz, pozri na sever i na juh, na východ i na západ. 15 Celú krajinu, ktorú vidíš, dám tebe a tvojmu potomstvu naveky. 16 Rozmnožím tvoje potomstvo a bude ho ako prachu zeme. Ak niekto bude môcť spočítať prach zeme, potom spočíta aj tvoje potomstvo. 17 Vstaň a prejdi krajinu po dĺžke a šírke, lebo ti ju dávam!“ 18 Abrám vzal svoj stan a odišiel bývať k Mamreho dubom, ktoré sú v Hebrone, a postavil tam oltár Hospodinovi.
Marek 3, 1 Keď znova vošiel do synagógy, bol tam človek s ochrnutou rukou. 2 Pozorne ho sledovali, či nezačne uzdravovať v sobotu, aby ho mohli obžalovať. 3 A Ježiš človeku s nehybnou rukou prikázal: „Postav sa do stredu!“ 4 A povedal im: „Je dovolené v sobotu robiť dobre alebo zle, život zachrániť alebo zničiť?“ Oni však mlčali. 5 Vtedy si ich s hnevom premeral a zarmútený nad ich bezcitným srdcom povedal tomu človeku: „Vystri ruku!“ On ju vystrel. A jeho ruka ozdravela. 6 Farizeji hneď odišli a radili sa s herodiánmi, ako ho zahubiť.

1.Mojžišova 12; Marek 2,23-28
2025-07-07
1.Mojžišova 12, 1 Hospodin povedal Abrámovi: „Odíď zo svojej krajiny, od svojho príbuzenstva a z domu svojho otca do krajiny, ktorú ti ukážem!2 Urobím z teba veľký národ, požehnám ťa, zvelebím tvoje meno. Buď požehnaním!3 Požehnám tých, čo teba žehnajú a tých, čo tebe zlorečia, prekľajem. V tebe budú požehnané všetky pokolenia zeme.“4 Vtedy Abrám odišiel, ako mu prikázal Hospodin. Šiel s ním aj Lót. Abrám mal sedemdesiatpäť rokov, keď odišiel z Charánu. 5 Abrám vzal svoju ženu Saraj, svojho synovca Lóta, všetok majetok, čo nadobudli, i služobníctvo, ktoré získali v Charáne. Pohli sa a šli do Kanaánu. Keď prišli do Kanaánu, 6 Abrám prešiel krajinou až k posvätnému miestu v Sícheme, k Moreho dubu. Vtedy bývali v krajine Kanaánčania. 7 Abrámovi sa zjavil Hospodin a povedal mu: „Túto krajinu dám tvojmu potomstvu.“ Potom tam postavil oltár Hospodinovi, ktorý sa mu zjavil.8 Odtiaľ odišiel do pohoria na východ od Bételu a tam si rozložil stan. Na západ od neho bol Bétel, na východ Aj. Tam postavil Hospodinovi oltár a vzýval Hospodinovo meno. 9 Potom Abrám pokračoval v ceste k Negevu. 10 Keď v krajine nastal hlad, Abrám odišiel do Egypta, aby tam začas pobudol, lebo v krajine sa veľmi rozšíril hlad. 11 Keď sa chystali vojsť do Egypta, povedal svojej žene Saraj: „Pozri sa, viem, že si žena krásneho vzhľadu. 12 Keď ťa uvidia Egypťania, povedia si: ‚Toto je jeho žena.‘ Mňa zabijú a teba nechajú nažive. 13 Povedz teda, že si moja sestra, aby sa mi pre teba vodilo dobre a zostal som tvojou zásluhou nažive.“14 Keď Abrám prišiel do Egypta, Egypťania videli, že je to žena veľmi krásna. 15 Uvideli ju aj faraónovi dvorania, vychválili ju pred faraónom a odviedli ju do jeho paláca. 16 Ten pre ňu s Abrámom dobre zaobchádzal, takže mal ovce, dobytok, osly, sluhov, slúžky, oslice a ťavy. 17 Hospodin však postihol faraóna i jeho dom ťažkými údermi pre Saraj, Abrámovu ženu. 18 Faraón zavolal Abráma a povedal mu: „Čo si mi to urobil? Prečo si mi nepovedal, že je to tvoja žena? 19 Prečo si povedal, že je to tvoja sestra? Ja som si ju preto vzal za ženu. Tu teda máš svoju ženu, ber si ju a choď!“ 20 Faraón ho potom zveril mužom, aby ho poslali preč aj s jeho ženou i so všetkým, čo mal.
Marek 2, 23 Raz v sobotu Ježiš prechádzal cez obilné pole. Cestou jeho učeníci začali trhať klasy. 24 Farizeji mu hovorili: „Pozri, robia v sobotu, čo nie je dovolené.“ 25 On im povedal: „Nikdy ste nečítali, čo urobil Dávid, keď nemal čo jesť a bol hladný on aj tí, čo boli s ním? 26 Ako za veľkňaza Abiatára vošiel do Božieho domu a jedol predkladané chleby, z ktorých nie je dovolené jesť nikomu okrem kňazov, a dal aj svojmu sprievodu?“ 27 I povedal im: „Sobota bola ustanovená pre človeka, a nie človek pre sobotu! 28 Preto Syn človeka je pánom aj soboty.“

1.Mojžišova 11; Marek 2,18-22
2025-07-06
1.Mojžišova 11, 1 Na celej zemi bola jednotná reč a jednotné slová. 2 Keď sa ľudia pohli od východu, našli rovinu v krajine Šinár a usadili sa tam. 3 Povedali si medzi sebou: „Poďme, narobme si tehál a vypáľme ich!“ Tehly používali namiesto kameňa a asfalt namiesto malty. 4 Potom povedali: „Poďme, vybudujme si mesto a vežu, ktorá svojím vrcholom bude siahať do neba! Tak sa preslávime a nerozptýlime sa po celej zemi.“5 Hospodin však zostúpil, aby sa pozrel na mesto a vežu, ktorú stavali ľudia. 6 Hospodin povedal: „Sú jeden národ a všetci hovoria jednou rečou. Toto je iba začiatok ich výčinov; teraz im už nič nezabráni uskutočniť všetko, čo si zaumienia. 7 Poďme, zostúpme a zmäťme im reč, aby sa medzi sebou nedorozumeli!“ 8 Tak ich Hospodin odtiaľ rozptýlil po celej zemi a prestali stavať mesto. 9 Preto dostalo meno Bábel, lebo tam zmiatol Hospodin reč celej zeme. Hospodin ich odtiaľ rozptýlil po celej zemi. 10 Toto je Šémov rodokmeň: Dva roky po potope, keď mal Šém sto rokov, narodil sa mu Arpachšad. 11 Po Arpachšadovom narodení žil Šém päťsto rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.12 Keď mal Arpachšad tridsaťpäť rokov, narodil sa mu Šelach. 13 Po Šelachovom narodení žil Arpachšad štyristotri rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.14 Keď mal Šelach tridsať rokov, narodil sa mu Eber. 15 Po Eberovom narodení žil Šelach štyristotri rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.16 Keď mal Eber tridsaťštyri rokov, narodil sa mu Peleg. 17 Po Pelegovom narodení žil Eber štyristotridsať rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.18 Keď mal Peleg tridsať rokov, narodil sa mu Reu. 19 Po Reuovom narodení žil Peleg dvestodeväť rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.20 Keď mal Reu tridsaťdva rokov, narodil sa mu Serúg. 21 Po Serúgovom narodení žil Reu dvestosedem rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.22 Keď mal Serúg tridsať rokov, narodil sa mu Nachór. 23 Po Nachórovom narodení žil Serúg dvesto rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.24 Keď mal Nachór dvadsaťdeväť rokov, narodil sa mu Terach. 25 Po Terachovom narodení žil Nachór stodevätnásť rokov a narodili sa mu synovia a dcéry.26 Keď mal Terach sedemdesiat rokov, narodil sa mu Abrám, Nachór a Harán. 27 Toto je Terachov rodokmeň: Terachovi sa narodil Abrám, Nachór a Harán. Haránovi sa narodil Lót. 28 Harán zomrel ešte za života svojho otca Teracha vo svojej rodnej zemi, v chaldejskom Úre. 29 Abrám a Nachór sa oženili. Abrámova žena sa volala Saraj a Nachórova žena sa volala Milka. Bola to dcéra Harána, ktorý bol otcom Milky a Jisky. 30 Saraj bola neplodná, nemala deti.31 Terach vzal svojho syna Abráma a svojho vnuka Lóta, Haránovho syna, a Saraj, svoju nevestu, ženu svojho syna Abráma, a vyviedol ich z chaldejského Úru, aby sa nasťahovali do Kanaánu. Prišli do Charánu a usadili sa tam.32 Celý vek Terachovho života bol dvestopäť rokov. Potom Terach v Charáne zomrel.
Marek 2, 18 Jánovi učeníci a farizeji sa postili. Niektorí prichádzali za ním s otázkou: „Prečo sa Jánovi učeníci a učeníci farizejov postia, a tvoji učeníci sa nepostia?“ 19 Ježiš im povedal: „Môžu sa azda svadobní hostia na svadbe postiť v prítomnosti ženícha? Kým je ženích s nimi, nemôžu sa postiť. 20 Príde však čas, keď im ženích bude vzatý a vtedy, v ten deň sa budú postiť.21 Nikto predsa neprišíva záplatu z novej látky na staré šaty, lebo výplň sa — nové od starého — odtrhne a diera sa zväčší. 22 Nikto nenalieva nové víno do starých mechov, lebo mladé víno mechy roztrhne a vyjde nazmar aj víno, aj mechy. Ale nové víno patrí do nových mechov.“

1.Mojžišova 10; Marek 2,13-17
2025-07-05
1.Mojžišova 10, 1 Toto je rodokmeň Noachových synov, Šéma, Cháma a Jefeta. Po potope sa im narodili synovia. 2 Jefetovi synovia sú: Gomer, Magóg, Madaj, Javán, Tubal, Mešech a Tirás. 3 Gomerovi synovia sú: Aškenaz, Rifat a Togarma. 4 Javánovi synovia sú: Eliša, Taršíš, Kittím a Rodaním. 5 Z nich sa rozvetvili ostrovné národy vo svojich krajinách, každý podľa svojho jazyka, podľa svojich rodov vo svojich národoch.6 Chámovi synovia sú: Kúš, Micrajim, Pút a Kanaán. 7 Kúšovi synovia sú: Sába, Chavila, Sabta, Raema a Sabtecha. Raemovi synovia sú: Šeba a Dedán. 8 Kúšovi sa narodil Nimród. Stal sa prvým hrdinom na zemi. 9 Bol udatným lovcom pred Hospodinom. Preto vzniklo úslovie: Udatný lovec pred Hospodinom ako Nimród. 10 Jeho kráľovstvo bolo od počiatku Bábel, Erech, Akkad a Kalne v krajine Šinár. 11 Z tejto krajiny vytiahol do Aššúru a vystaval Ninive, Rechobót-Ír, Kelach, 12 ako aj Resen medzi mestami Ninive a Kelach. To je to veľké mesto. 13 Micrajim splodil: Lúdov, Anámov, Lehábov, Naftuchov, 14 Patrusanov, Kasluchov, z ktorých pochádzajú Filištínci a Kaftóri. 15 Kanaán splodil Sidona, svojho prvorodeného, a Chéta, 16 ďalej Jebúsejov, Amorejčanov, Girgašejov, 17 Chivvijov, Arkijov, Sínejov, 18 Arvádov, Cemarov a Chamátov. Potom sa rozšírili rody Kanaánčanov. 19 Územie Kanaánčanov siahalo od Sidonu ku Geráru až po Gazu a smerom k Sodome, Gomore, Adme a Cebojímu až po Lešu. 20 To sú Chámovi synovia podľa rodov, jazykov, krajín a národov.21 Aj Šémovi, praotcovi všetkých Eberových synov, Jefetovmu staršiemu bratovi, sa narodili synovia. 22 Šémovi synovia sú: Elám, Aššúr, Arpachšad, Lúd a Aram. 23 Aramovi synovia sú: Úc, Chúl, Geter a Maš. 24 Arpachšadovi sa narodil Šelach. Šelachovi sa narodil Eber. 25 Eberovi sa narodili dvaja synovia: jeden sa volal Peleg, lebo za jeho čias bola rozdelená zem, a jeho brat sa volal Joktán. 26 Joktánovi sa narodili: Almodád, Šelef, Chacarmávet, Jarach, 27 Hadorám, Uzál, Dikla, 28 Obál, Abimael, Šeba, 29 Ofír, Chavila a Jobáb. Títo všetci sú Joktánovi synovia. 30 Ich sídla siahali od Méše až po Sefar k východnému pohoriu. 31 Toto sú Šémovi synovia podľa ich rodov, jazykov a národov, bývajúci vo svojich krajinách. 32 Toto sú rody Noachových synov podľa rodokmeňov a národov. Po potope sa z nich rozvetvili národy na zemi.
Marek 2, 13 Opäť vyšiel k moru. Prichádzali k nemu celé zástupy a on ich učil. 14 Cestou zbadal Alfejovho syna Léviho, ako sedí na mýtnici. Povedal mu: „Nasleduj ma!“ On vstal a nasledoval ho. 15 A keď Ježiš stoloval v jeho dome, mnohí mýtnici a hriešnici stolovali spolu s ním a jeho učeníkmi; bolo ich totiž mnoho a nasledovali ho. 16 Keď zákonníci zo skupiny farizejov videli, že jedáva s hriešnikmi a mýtnikmi, vyčítali jeho učeníkom: „Prečo jedáva s mýtnikmi a hriešnikmi?“ 17 Keď to Ježiš začul, povedal im: „Lekára nepotrebujú zdraví, ale chorí. Neprišiel som povolať spravodlivých, ale hriešnikov.“

1.Mojžišova 9; Marek 2,1-12
2025-07-04
1.Mojžišova 9, 1 Boh požehnal Noacha i jeho synov a povedal im: „Ploďte sa, množte sa a naplňte zem! 2 Strach a hrôza z vás padne na všetky pozemské zvieratá, na všetko nebeské vtáctvo i na všetko, čo sa hýbe na zemi. Všetky morské ryby sú dané do vašej moci. 3 Všetko, čo sa hýbe a žije, budete mať za pokrm, všetko vám dávam, ako predtým zelené byliny. 4 Len mäso s dušou, teda s jeho krvou, jesť nebudete, 5 lebo za vašu krv budem brať na zodpovednosť každé zviera, za život človeka budem brať na zodpovednosť človeka, jeho brata.6 Ak niekto preleje krv človeka, nech jeho krv preleje človek, lebo Boh utvoril človeka na Boží obraz.7 Vy sa však ploďte a množte, rozmáhajte sa na zemi a množte sa na nej!“8 Boh povedal Noachovi a jeho synom, čo boli s ním: 9 „Uzatváram svoju zmluvu s vami i s vaším potomstvom 10 a so všetkými živými bytosťami, čo sú s vami, s vtáctvom, s dobytkom a so všetkou divou zverou, čo je s vami, so všetkým, čo vyšlo z korábu, so všetkou zverou zeme. 11 Uzatváram s vami svoju zmluvu, že voda potopy už nezničí nijakého živého tvora a nebude už potopy, ktorá by zničila zem.“ 12 Boh povedal: „Toto je znamením zmluvy, ktorú uzatváram medzi mnou a vami a všetkými živými tvormi, čo sú s vami, pre všetky budúce pokolenia: 13 Svoju dúhu som položil na oblak, aby bola znamením zmluvy medzi mnou a zemou. 14 Kedykoľvek nahromadím mračná nad zemou a na oblaku sa ukáže dúha, 15 rozpomeniem sa na svoju zmluvu medzi mnou a vami a všetkými živými tvormi; voda už nebude potopou na zničenie všetkých živých tvorov. 16 Keď sa na oblaku ukáže dúha, pozriem na ňu a rozpomeniem sa na večnú zmluvu medzi Bohom a každým živým tvorom na zemi.“ 17 Boh povedal Noachovi: „Toto je znamenie zmluvy, ktorú som ustanovil medzi mnou a každým živým tvorom na zemi.“ 18 Noachovi synovia, ktorí vyšli z korábu, boli: Šém, Chám a Jefet. Chám bol otcom Kanaána. 19 Títo traja boli Noachovi synovia a z nich sa rozšírilo ľudstvo po celej zemi. 20 Noach bol prvý roľník, ktorý vysadil vinicu. 21 Raz sa napil vína, opil sa a obnažený si ľahol vo svojom stane. 22 Chám, Kanaánov otec, však videl svojho otca obnaženého a povedal to vonku svojim dvom bratom. 23 Šém a Jefet vzali plášť, obaja si ho položili na plecia, šli chrbtom, a tak zakryli nahotu svojho otca. Tvár mali odvrátenú, aby nevideli svojho otca obnaženého. 24 Keď sa Noach prebral z opojenia a dozvedel sa, čo mu urobil jeho najmladší syn, 25 povedal: „Buď prekliaty Kanaán, otrokom otrokov buď svojim bratom!“ 26 Dodal: „Nech je zvelebený Hospodin, Boh Šémov! Nech mu je Kanaán otrokom!27 Kiež Boh dá, aby sa Jefet rozšíril a býval v Šémových stanoch! Kiež mu je Kanaán otrokom!“28 Noach žil po potope ešte tristopäťdesiat rokov. 29 Celý vek Noachovho života bol deväťstopäťdesiat rokov, potom zomrel.
Marek 2, 1 Po niekoľkých dňoch sa znovu vrátil do Kafarnauma. Rozchýrilo sa, že je v dome. 2 Zhromaždilo sa tam veľa ľudí, takže už nemali miesta ani predo dvermi. A vravel im Slovo. 3 Vtedy k nemu prišli štyria, ktorí priniesli ochrnutého človeka. 4 Pretože sa k nemu nemohli dostať kvôli zástupu, otvorili strechu tam, kde bol Ježiš, a otvorom spustili lôžko, na ktorom ležal ochrnutý. 5 Keď Ježiš videl ich vieru, povedal ochrnutému: „Syn môj, odpúšťajú sa ti hriechy!“ 6 Sedeli tam aj niektorí zákonníci a vo svojom vnútri uvažovali: 7 „Čo to tento človek hovorí? Rúha sa! Kto iný môže odpúšťať hriechy okrem samého Boha?“ 8 Ježiš hneď svojím duchom spoznal, že takto uvažujú a povedal im: „Prečo takto uvažujete vo svojom vnútri? 9 Čo je ľahšie? Povedať ochrnutému: ‚Odpúšťajú sa ti hriechy‘ alebo povedať: ‚Vstaň, vezmi si lôžko a choď!‘? 10 Aby ste však vedeli, že Syn človeka má moc odpúšťať na zemi hriechy“ — povedal ochrnutému: 11 „Hovorím ti: Vstaň, vezmi si lôžko a choď domov!“ 12 On vstal, hneď si vzal lôžko a pred očami všetkých odišiel. Všetci žasli, velebili Boha a hovorili: „Čosi také sme ešte nikdy nevideli.“

1.Mojžišova 8; Marek 1,40-45
2025-07-03
1.Mojžišova 8, 1 Boh si spomenul na Noacha, na všetku divú zver a všetok dobytok, ktorý bol s ním v korábe; Boh zoslal na zem vietor a voda opadávala. 2 Zatvorili sa aj žriedla prahlbiny a nebeské uzávery; zastavil sa aj dážď z neba. 3 Voda, čo pritekala a odtekala, strácala sa zo zeme a po stopäťdesiatich dňoch jej ubúdalo. 4 V siedmom mesiaci, v sedemnásty deň tohto mesiaca, zastal koráb na pohorí Araratu. 5 Voda ustupovala a opadávala až do desiateho mesiaca. V prvý deň desiateho mesiaca sa objavili končiare vrchov. 6 Keď uplynulo štyridsať dní, Noach otvoril na korábe okno, ktoré urobil, 7 a vypustil krkavca; ten odlietal a prilietal, kým voda na zemi nevyschla. 8 Vypustil aj holubicu, aby zistil, či vody z povrchu zeme už ubudlo. 9 No keď nenašla miesto, kde by jej noha spočinula, vrátila sa k nemu do korábu. Na celej zemi bola ešte voda. Vystrel ruku, chytil holubicu a vzal ju do korábu. 10 Počkal ešte ďalších sedem dní a znova vypustil z korábu holubicu. 11 Podvečer sa k nemu vrátila a v zobáku priniesla čerstvý olivový lístok. Noach spoznal, že voda zo zeme ustúpila. 12 Čakal ešte ďalších sedem dní a vypustil holubicu, no tá sa k nemu už nevrátila. 13 V šesťstoprvom roku, v prvom mesiaci, v prvý deň mesiaca, voda na zemi vyschla. Noach otvoril strechu korábu, pozrel sa von a videl, že povrch zeme je už suchý. 14 V druhom mesiaci, v dvadsiaty siedmy deň mesiaca, zem bola suchá.15 Boh prehovoril k Noachovi: 16 „Vyjdi z korábu so svojou ženou, so svojimi synmi a so svojimi nevestami. 17 Vyveď všetky druhy živočíchov, ktoré sú s tebou: vtáctvo, dobytok a všetky plazy, čo sa hmýria na zemi, aby sa pohybovali po zemi, plodili sa a množili sa na zemi.“ 18 Vyšiel teda Noach, s ním jeho synovia, jeho žena, jeho nevesty, 19 všetky zvieratá, všetky plazy, všetky vtáky, všetko, čo sa hýbe na zemi, podľa svojich rodov, to všetko vyšlo z korábu. 20 Potom Noach postavil oltár Hospodinovi, vzal zo všetkého čistého dobytka i z čistých vtákov a priniesol spaľované obety na oltár. 21 Hospodin pocítil príjemnú vôňu a povedal si: „Už nikdy pre človeka neprekľajem zem, lebo zmýšľanie ľudského srdca je od mladosti náklonné na zlé. Preto už nikdy nevyhubím všetky živé bytosti, ako som to urobil.22 Kým bude trvať zem, sejba ani žatva, chlad ani horúčava, leto ani zima, deň ani noc neprestanú.“
Marek 1, 40 Tu prišiel k nemu malomocný a na kolenách ho prosil: „Ak chceš, môžeš ma očistiť.“ 41 Ježiš sa nad ním zľutoval, vystrel ruku, dotkol sa ho a povedal mu: „Chcem, buď čistý!“ 42 Jeho malomocenstvo hneď zmizlo a bol očistený. 43 Prísne ho napomenul a hneď ho poslal preč. 44 Povedal mu: „Nie, aby si niekomu niečo hovoril, ale choď, ukáž sa kňazovi a prines obetu za svoje očistenie, ako prikázal Mojžiš — im na svedectvo.“ 45 On však odišiel a začal o tom mnoho rozprávať a dookola rozširovať, čo sa stalo, takže Ježiš už nemohol verejne vojsť do mesta a zdržiaval sa vonku na osamelých miestach. No i tak za ním ľudia zovšadiaľ prichádzali.

1.Mojžišova 6,9-7,24; Marek 1,32-39
2025-07-02
1.Mojžišova 6, 9 Toto je Noachov príbeh: Noach bol spravodlivý a bezúhonný muž medzi svojimi vrstovníkmi. Noach chodil s Bohom. 10 Narodili sa mu traja synovia: Šém, Chám a Jefet. 11 Zem však bola skazená pred Bohom a plná násilia. 12 Boh videl, že zem je skazená, pretože celé ľudstvo na zemi si počínalo skazene. 13 Boh povedal Noachovi: „Rozhodol som sa skoncovať so všetkým tvorstvom, lebo zem je plná násilia. Zničím ich aj so zemou.14 Urob si koráb z góferového dreva; v korábe urob priehrady a vymaž ho zvnútra i zvonka smolou. 15 Urobíš ho takto: dĺžka korábu bude tristo lakťov, šírka päťdesiat lakťov a jeho výška tridsať lakťov. 16 Koráb dokonči tak, že pri vrchu urobíš svetlík na jeden lakeť. Do bočnej steny korábu osaď dvere; urob v ňom spodné, stredné a vrchné podlažie.17 Ja privediem vody potopy na zem, aby som spod neba vyhubil každého tvora, v ktorom je dych života. Všetko, čo je na zemi, zahynie. 18 S tebou uzavriem zmluvu; do korábu vojdeš ty, tvoji synovia, tvoja žena a tvoje nevesty. 19 Zo všetkých druhov živočíchov vezmeš do korábu po páre, aby s tebou zostali nažive; bude to samec a samica. 20 Vojdú ta s tebou po páre z vtáctva, dobytka i zo všetkých zemských plazov podľa svojich druhov, aby zostali nažive. 21 Ty si vezmi z každej potravy, čo sa môže jesť, a zhromaždi ju k sebe; tebe aj im to bude za pokrm.“ 22 Noach urobil všetko tak, ako mu Boh prikázal.1 Potom Hospodin povedal Noachovi: „Vojdi do korábu s celou svojou rodinou, lebo som videl, že si spravodlivý predo mnou v tomto pokolení. 2 Zo všetkých čistých zvierat vezmi so sebou sedem párov, samca a samicu; z nečistých zvierat po páre, samca a samicu. 3 Aj z nebeského vtáctva vezmeš po sedem párov, samca a samicu, aby sa zachovalo potomstvo na celej zemi, 4 lebo ešte sedem dní a potom spustím na zem dážď trvajúci štyridsať dní a štyridsať nocí a vyhubím z povrchu zeme každú bytosť, ktorú som utvoril.“ 5 Noach urobil všetko, čo mu rozkázal Hospodin. 6 Noach mal šesťsto rokov, keď voda potopy zaplavila zem.7 Noach vošiel do korábu a s ním aj jeho synovia, jeho žena a jeho nevesty pred vodami potopy. 8 Z čistých i z nečistých zvierat, z vtáctva a zo všetkého, čo sa hýbe na zemi, 9 vošlo po dvoch k Noachovi do korábu, samec a samica, ako mu prikázal Boh. 10 Keď prešlo sedem dní, valila sa voda potopy na zem. 11 V šesťstom roku Noachovho života, v druhom mesiaci, sedemnásteho dňa toho mesiaca, vyrazili všetky pramene obrovskej prahlbiny, roztvorili sa nebeské uzávery 12 a pršalo na zem štyridsať dní a štyridsať nocí. 13 V ten istý deň vošiel do korábu Noach a s ním jeho synovia Šém, Chám a Jefet, jeho žena a jeho tri nevesty. 14 Oni a všetky zvieratá, všetok dobytok, všetky plazy, čo sa hýbu na zemi, všetko vtáctvo, všetky operence a okrídlence podľa svojich druhov 15 vošli k Noachovi do korábu po páre zo všetkých tvorov, v ktorých je dych života. 16 Zo všetkých tvorov vošiel samec a samica tak, ako mu Boh prikázal. Hospodin za ním zavrel koráb.17 Na zemi nastala štyridsaťdňová potopa. Voda stúpala, zdvihla koráb a ten sa vzniesol zo zeme. 18 Voda veľmi stúpala a zaplavovala všetko na povrchu zeme, no koráb sa vznášal na vode. 19 Voda tak veľmi stúpala nad pevninou, že zatopila všetky vysoké vrchy pod šírym nebom. 20 O pätnásť lakťov prevyšovala voda vrchy, ktoré pokryla. 21 Zahynuli všetky tvory, ktoré sa pohybovali po zemi, vtáctvo, dobytok, divá zver, plazy, ktoré sa hýbali po zemi, i všetci ľudia. 22 Z toho, čo bolo na suchej zemi, zahynulo všetko, čo malo v nozdrách dych života. 23 Boh zahubil všetky bytosti, čo boli na povrchu zeme: ľudí, dobytok, plazy a nebeské vtáctvo. Všetko bolo vyhubené zo zeme, ostal iba Noach a to, čo bolo s ním v korábe. 24 Voda ovládala zem stopäťdesiat dní.

Marek 1, 32 Keď slnko zapadlo a nastal večer, prinášali k nemu všetkých chorých a posadnutých zlými duchmi. 33 Celé mesto sa zhromaždilo pri dverách. 34 Ježiš vtedy uzdravil mnohých postihnutých, ktorých trápili rozličné choroby, vyhnal mnohých démonov a nedovolil im hovoriť, lebo ho poznali. 35 Nadránom, zavčasu, ešte za tmy vstal a vyšiel von. Odišiel na osamelé miesto a tam sa modlil. 36 Šimon a tí, čo boli s ním, sa ponáhľali za ním. 37 Keď ho našli, povedali mu: „Všetci ťa hľadajú!“ 38 On im povedal: „Poďme inde, do blízkych mestečiek, aby som aj tam kázal; veď nato som prišiel.“ 39 Chodil po celej Galilei, kázal v ich synagógach a vyháňal démonov.

1.Mojžišova 5,1-6,8; Marek 1,29-31
2025-07-01
1.Mojžišova 5, 1 Toto je rodokmeň Adama. Keď Boh stvoril človeka, utvoril ho na Božiu podobu. 2 Ako muža a ženu ich stvoril, požehnal ich a dal im meno človek, keď ich stvoril. 3 Keď mal Adam stotridsať rokov, splodil syna na svoj obraz a podobu a dal mu meno Šét. 4 Po Šétovom narodení žil Adam osemsto rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 5 Celý vek Adamovho života bol deväťstotridsať rokov, potom zomrel.6 Keď mal Šét stopäť rokov, narodil sa mu Enóš. 7 Po Enóšovom narodení žil Šét osemstosedem rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 8 Celý vek Šétovho života bol deväťstodvanásť rokov, potom zomrel.9 Keď mal Enóš deväťdesiat rokov, narodil sa mu Kenán. 10 Po Kenánovom narodení žil Enóš osemstopätnásť rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 11 Celý vek Enóšovho života bol deväťstopäť rokov, potom zomrel.12 Keď mal Kenán sedemdesiat rokov, narodil sa mu Mahalalel. 13 Po Mahalalelovom narodení žil Kenán osemstoštyridsať rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 14 Celý vek Kenánovho života bol deväťstodesať rokov, potom zomrel.15 Keď mal Mahalalel šesťdesiatpäť rokov, narodil sa mu Jered. 16 Po Jeredovom narodení žil Mahalalel osemstotridsať rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 17 Celý vek Mahalalelovho života bol osemstodeväťdesiatpäť rokov, potom zomrel.18 Keď mal Jered stošesťdesiatdva rokov, narodil sa mu Henoch. 19 Po Henochovom narodení žil Jered osemsto rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 20 Celý vek Jeredovho života bol deväťstošesťdesiatdva rokov, potom zomrel.21 Keď mal Henoch šesťdesiatpäť rokov, narodil sa mu Matuzalem. 22 Po Matuzalemovom narodení žil Henoch tristo rokov, chodil s Bohom a narodili sa mu synovia a dcéry. 23 Celý vek Henochovho života bol tristošesťdesiatpäť rokov. 24 Henoch chodil s Bohom a nebolo ho, lebo ho Boh vzal.25 Keď mal Matuzalem stoosemdesiatsedem rokov, narodil sa mu Lemech. 26 Po Lemechovom narodení žil Matuzalem sedemstoosemdesiatdva rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 27 Celý vek Matuzalemovho života bol deväťstošesťdesiatdeväť rokov, potom zomrel.28 Keď mal Lemech stoosemdesiatdva rokov, narodil sa mu syn, 29 ktorému dal meno Noach a povedal: „Tento nás poteší pri našej práci a námahe našich rúk s pôdou, ktorú Hospodin preklial.“ 30 Po Noachovom narodení žil Lemech päťstodeväťdesiatpäť rokov a narodili sa mu synovia a dcéry. 31 Celý vek Lemechovho života bol sedemstosedemdesiatsedem rokov, potom zomrel.32 Keď mal Noach päťsto rokov, narodil sa mu Šém, Chám a Jefet.6 ,1 Keď sa ľudia začali rozmnožovať na zemi a rodili sa im dcéry, 2 Boží synovia videli, že ľudské dcéry sú krásne, vzali si z nich za manželky tie, ktoré si vybrali. 3 Hospodin povedal: „Môj duch nezostane večne v človekovi, lebo je telo; jeho vek bude stodvadsať rokov.“ 4 V tom čase i neskôr, keď sa Boží synovia stýkali s ľudskými dcérami a tie im rodili, vznikali na zemi obri, tí slávni muži dávnych čias.5 Hospodin videl, že ľudská zloba na zemi je veľká a všetko zmýšľanie ľudského srdca je ustavične naklonené len k zlu. 6 Hospodin oľutoval, že utvoril človeka na zemi a cítil v srdci bolesť. 7 Hospodin povedal: „Človeka, ktorého som stvoril, vyhubím z povrchu zeme; počnúc človekom až po dobytok, plazy a nebeské vtáctvo, lebo ľutujem, že som ich utvoril.“ 8 Ale Noach našiel u Hospodina milosť.
Marek 1, 29 Len čo vyšli zo synagógy, vošli s Jakubom a Jánom do Šimonovho a Ondrejovho domu. 30 Šimonova svokra ležala v horúčke. Hneď mu o nej povedali. 31 Ježiš k nej pristúpil, chytil ju za ruku a pomohol jej vstať. Horúčka ju opustila a ona ich obsluhovala.

1.Mojžišova 4; Marek 1,21-28
2025-06-30
1.Mojžišova 4, 1 Adam poznal svoju ženu Evu, ona počala, porodila Kaina a povedala: „Dostala som muža od Hospodina.“ 2 Porodila aj jeho brata Ábela. Ábel sa stal pastierom oviec, ale Kain obrábal pôdu. 3 Po istom čase priniesol Kain obetu Hospodinovi z poľných plodín. 4 Ábel obetoval prvorodené zo svojho stáda s tukom. Hospodin priaznivo zhliadol na Ábela a na jeho obetu, 5 ale na Kaina a na jeho obetu tak nepohliadol. Kain sa veľmi nahneval a tvár sa mu zamračila. 6 Hospodin povedal Kainovi: „Prečo sa hneváš? Prečo sa ti tvár tak zamračila? 7 Či neprijmem aj teba, ak budeš robiť dobre? No ak nerobíš dobre, pri dverách číha na teba hriech a jeho žiadostivosť, ale ty ju máš ovládať.“8 Kain povedal svojmu bratovi Ábelovi: „Vyjdime von!“ Keď boli na poli, Kain napadol svojho brata Ábela a zabil ho. 9 Tu sa Hospodin spýtal Kaina: „Kde je tvoj brat Ábel?“ On odvetil: „Neviem. Som azda strážcom svojho brata?“ 10 Opäť sa ho spýtal: „Čo si to urobil? Hlas krvi tvojho brata kričí ku mne zo zeme. 11 Teraz budeš kliatbou vyhnaný z pôdy, ktorá otvorila ústa, aby z tvojej ruky vypila krv tvojho brata. 12 Keď budeš obrábať pôdu, už ti nevydá svoju silu. Budeš sa nepokojne potulovať po zemi.“ 13 Kain povedal Hospodinovi: „Môj trest je väčší, než vládzem zniesť. 14 Ty ma dnes vyháňaš z pôdy a budem sa skrývať pred tebou. Budem sa nepokojne potulovať po zemi; ktokoľvek ma stretne, zabije ma.“ 15 Hospodin mu však povedal: „Nie, to sa nestane, lebo ktokoľvek by zabil Kaina, toho postihne sedemnásobná pomsta.“ Hospodin poznačil Kaina, aby ho nikto, kto ho stretne, nezabil. 16 Kain sa vzdialil od Hospodina a býval v kraji Nód, na východ od Edenu. 17 Kain poznal svoju ženu, ktorá počala a porodila Henocha. Postavil mesto a dal mu meno svojho syna Henocha. 18 Henochovi sa narodil syn Irád; Irád splodil Mechújaela, Mechújael Metúšaela a Metúšael Lemecha. 19 Lemech si vzal dve ženy. Jedna sa volala Ada a druhá Cilla. 20 Ada porodila Jabála, ktorý sa stal praotcom tých, čo bývajú v stanoch pri stádach. 21 Jeho brat sa volal Jubál; on sa stal praotcom všetkých, čo hrajú na citare a flaute. 22 Aj Cilla porodila, a to Túbal-Kajina. Bol kováč a zhotovoval rozličné výrobky z bronzu a zo železa. Túbal-Kajinova sestra bola Naama. 23 Raz povedal Lemech svojim ženám: „Ada a Cilla, počujte môj hlas, Lemechove ženy, načúvajte mojej reči! Zabil som muža, ktorý ma poranil, mládenca, ktorý ma udrel.24 Ak je pomsta za Kaina sedemnásobná, za Lemecha je sedemdesiatsedemnásobná.“25 Adam opäť poznal svoju ženu. Porodila syna a dala mu meno Šét, lebo povedala: „Boh mi dal iného potomka namiesto Ábela, ktorého zabil Kain.“ 26 Aj Šétovi sa narodil syn a dal mu meno Enóš. Vtedy sa začalo vzývať meno Hospodina.
Marek 1, 21 Tak prišli do Kafarnauma. Hneď v sobotu vošiel Ježiš do synagógy a učil. 22 Žasli nad jeho učením, lebo ich učil ako ten, čo má moc, a nie ako zákonníci. 23 Práve vtedy bol v ich synagóge človek posadnutý nečistým duchom. Ten vykríkol: 24 „Čo ťa do nás, Ježiš Nazaretský? Prišiel si nás zničiť? Viem, kto si: Boží Svätý.“ 25 No Ježiš mu pohrozil slovami: „Mlč a vyjdi z neho!“ 26 Vtom nečistý duch človekom zalomcoval a s veľkým krikom z neho vyšiel. 27 Všetci sa čudovali a medzi sebou sa dohadovali: „Čo je to? Nové učenie s mocou. Rozkazuje aj nečistým duchom a poslúchajú ho.“ 28 A zvesť o ňom sa hneď rozniesla všade, po celom galilejskom kraji.

1.Mojžišova 3; Marek 1,16-20
2025-06-29
1.Mojžišova 3, 1 Had bol najľstivejší zo všetkých poľných zvierat, ktoré utvoril Hospodin, Boh. Povedal žene: „Naozaj vám Boh zakázal jesť zo všetkých stromov záhrady?“ 2 Žena mu odpovedala: „Ovocie zo stromov v záhrade jesť smieme, 3 ale o ovocí stromu, ktorý je uprostred záhrady, Boh povedal: ‚Nejedzte z neho, nedotknite sa ho, aby ste nezomreli!‘“ 4 No had žene povedal: „Nie, určite nezomriete! 5 Boh totiž vie, že v deň, keď budete z neho jesť, otvoria sa vám oči a budete ako Boh, budete poznať dobro i zlo.“ 6 Žena videla, že by bolo dobré jesť zo stromu, lebo strom je na pohľad lákavý a na získanie múdrosti vábivý. Vzala z jeho ovocia, jedla, potom dala aj svojmu mužovi, ktorý bol s ňou, a jedol aj on. 7 Obom sa otvorili oči a spoznali, že sú nahí. Splietli figové listy a urobili si zástery. 8 Keď počuli hlas Hospodina, Boha, ktorý sa prechádzal po záhrade za popoludňajšieho vánku, ukryl sa človek i jeho žena pred Hospodinom, Bohom, medzi stromy záhrady. 9 Hospodin, Boh, zavolal na človeka a opýtal sa ho: „Kde si?“ 10 On odpovedal: „Počul som tvoj hlas v záhrade, zľakol som sa, pretože som nahý, a tak som sa skryl.“ 11 Potom sa ho spýtal: „Kto ti povedal, že si nahý? Nejedol si azda zo stromu, z ktorého som ti zakázal jesť?“ 12 Človek odvetil: „Žena, ktorú si mi dal, aby bola so mnou, dala mi z toho stromu, tak som jedol.“ 13 Nato povedal Hospodin, Boh, žene: „Čo si to urobila?“ Ona odpovedala: „Had ma naviedol, tak som jedla.“ 14 Hospodin, Boh, povedal hadovi: „Pretože si to urobil, budeš prekliaty, vyvrhnutý spomedzi všetkého dobytka a všetkých divých zvierat. Budeš sa plaziť po bruchu a hltať prach po všetky dni svojho života.15 Nepriateľstvo ustanovujem medzi tebou a ženou, medzi tvojím potomstvom a jej potomstvom; ono ti rozšliape hlavu, ty mu však zraníš pätu!“16 Žene povedal: „Rozmnožím tvoje trápenie v tehotenstve, v bolestiach budeš rodiť deti. Budeš túžiť po svojom mužovi, ale on bude vládnuť nad tebou.“17 Mužovi povedal: „Pretože si poslúchol hlas svojej ženy a jedol si zo stromu, z ktorého som ti zakázal jesť, nech je pre teba prekliata pôda. S námahou sa z nej budeš živiť po všetky dni svojho života.18 Tŕnie a bodľačie ti bude rodiť a ty budeš jesť poľné byliny.19 V pote tváre budeš jesť chlieb, kým sa nevrátiš do zeme, lebo z nej si bol vzatý, veď prach si a do prachu sa vrátiš.“20 Človek dal svojej žene meno Eva, pretože ona bola matkou všetkých živých. 21 Hospodin, Boh, urobil mužovi a jeho žene kožené šaty a zaodel ich. 22 Potom Hospodin, Boh, povedal: „Hľa, človek sa stal ako jeden z nás: Pozná dobro i zlo. Len aby teraz nesiahol rukou na strom života, nejedol z neho a nežil naveky!“ 23 Hospodin, Boh, ho vyhnal zo záhrady Eden, aby obrábal pôdu, z ktorej bol vzatý. 24 Odohnal človeka a na východ od záhrady Eden postavil cherubov a blýskavý plamenný meč, aby strážili cestu k stromu života.
Marek 1, 16 Keď prechádzal popri Galilejskom mori, videl, ako Šimon a jeho brat Ondrej hádžu sieť do mora; boli totiž rybári. 17 Ježiš ich oslovil: „Poďte za mnou a urobím z vás rybárov ľudí.“ 18 Hneď zanechali siete a nasledovali ho. 19 Keď odišiel trochu ďalej, videl Zebedejovho syna Jakuba a jeho brata Jána, ako v člne opravovali siete. 20 Hneď ich povolal. Oni zanechali svojho otca Zebedeja s nádenníkmi v člne a odišli za ním.

1.Mojžišova 2,5-25; Marek 1,12-15
2025-06-28
1.Mojžišova 2, 5 ešte nebol na zemi nijaký poľný ker a nerástla nijaká poľná bylina, lebo Hospodin, Boh, nezoslal na zem dážď a nebolo ani človeka, ktorý by obrábal zem. 6 Spodná voda však vyvierala zo zeme a zavlažovala celý zemský povrch. 7 Vtedy Hospodin, Boh, stvárnil človeka, prach zo zeme, a vdýchol mu do nozdier dych života. Tak sa stal človek živou bytosťou. 8 Hospodin, Boh, vysadil záhradu v Edene na východe a postavil do nej človeka, ktorého stvárnil. 9 Hospodin, Boh, dal vyrásť zo zeme stromom všetkých druhov, na pohľad lákavým a na jedenie chutným. Uprostred záhrady dal vyrásť stromu života a stromu poznania dobra a zla.10 Z Edenu vytekala rieka, aby zavlažovala záhradu. Odtiaľ sa rozdeľovala na štyri hlavné toky. 11 Meno prvého je Pišón; ten obteká celú krajinu Chavila, kde sa vyskytuje zlato. 12 Zlato tej krajiny je rýdze. Tam sa nachádza bdéliová živica a ónyxový kameň. 13 Meno druhej rieky je Gichón. Tá obteká celú krajinu Kúš. 14 Meno tretej rieky je Tigris. Tá tečie na východ od Asýrie. Štvrtou riekou je Eufrat.15 Hospodin, Boh, vzal človeka a umiestnil ho v záhrade Eden, aby ju obrábal a strážil. 16 Hospodin, Boh, prikázal človekovi: „Môžeš jesť zo všetkých stromov záhrady, 17 ale nejedz zo stromu poznania dobra a zla, lebo v deň, v ktorom by si z neho jedol, určite zomrieš.“ 18 Potom Hospodin, Boh, povedal: „Nie je dobré človekovi byť samému. Urobím mu pomoc, ktorá mu bude rovnocenná.“ 19 Keď Hospodin, Boh, stvárnil z hliny všetku poľnú zver a všetko nebeské vtáctvo, priviedol ich k človekovi, aby videl, ako ich pomenuje. Ako človek pomenoval každú živú bytosť, tak sa volá. 20 Človek dal mená všetkému dobytku, všetkým nebeským vtákom a všetkým poľným zvieratám, ale rovnocennú pomoc nenašiel. 21 Hospodin, Boh, dopustil na človeka tvrdý spánok, takže zaspal. Vybral mu jedno z rebier a miesto uzavrel mäsom. 22 Z rebra, ktoré vybral Hospodin, Boh, človekovi, utvoril ženu a priviedol ju k nemu. 23 Tu človek zvolal: „Toto je konečne kosť z mojich kostí a telo z môjho tela! Bude sa volať mužena, lebo bola vzatá z muža!“24 Preto opustí muž svojho otca i matku a priľne k svojej žene a budú jedno telo. 25 Obaja, človek i jeho žena, boli nahí, no jeden pred druhým sa nehanbili.
Marek 1, 12 Hneď nato ho Duch hnal na púšť. 13 Na púšti bol štyridsať dní a satan ho pokúšal. Žil medzi divou zverou a anjeli mu slúžili. 14 Keď Jána uväznili, prišiel Ježiš do Galiley a hlásal Božie evanjelium. 15 Hovoril: „Naplnil sa čas a priblížilo sa Božie kráľovstvo. Kajajte sa a verte v evanjelium!“

1.Mojžišova 1,26-2,4; Marek 1,9-11
2025-06-27
1.Mojžišova 1, 26 Boh povedal: „Utvorme človeka na svoj obraz, na svoju podobu. Nech ľudia vládnu nad morskými rybami, nebeským vtáctvom, dobytkom, nad celou zemou a nad všetkými plazmi, čo sa hýbu po zemi!“27 Boh stvoril človeka na svoj obraz; na Boží obraz ho stvoril. Stvoril ich ako muža a ženu.28 Boh ich požehnal a povedal im: „Ploďte sa a množte sa, naplňte zem a podmaňte si ju! Panujte nad morskými rybami, nad nebeským vtáctvom a nad všetkou zverou, čo sa pohybuje na zemi!“ 29 Potom Boh povedal: „Dal som vám všetky semenné rastliny na zemi a všetky stromy, prinášajúce ovocie, v ktorom je semeno, aby vám boli pokrmom. 30 No všetkým suchozemským živočíchom, všetkému nebeskému vtáctvu a všetkému živému tvorstvu, čo sa pohybuje po zemi, dávam za potravu všetky zelené byliny.“ Tak sa aj stalo. 31 Boh videl, že všetko, čo utvoril, bolo veľmi dobré. Bol večer a bolo ráno, šiesty deň.1Takto boli dokončené nebesia, zem i všetky ich zástupy.2Siedmeho dňa Boh dokončil svoje dielo, ktoré konal, a v siedmy deň si Boh odpočinul od všetkého, čo utvoril.3Boh požehnal siedmy deň a posvätil ho, lebo v ten deň Boh prestal vykonávať celé svoje stvoriteľské dielo, ktoré utvoril.4Takto sa udialo stvorenie neba a zeme. Keď Hospodin, Boh, utvoril zem i nebo,
Marek 1, 9 V tých dňoch prišiel Ježiš z galilejského Nazareta a Ján ho pokrstil v Jordáne. 10 A vtom, ako vystupoval z vody, videl otvorené nebesia a Ducha, ktorý ako holubica zostupoval na neho. 11 Vtom z nebies zaznel hlas: „Ty si môj milovaný Syn, v tebe mám zaľúbenie.“

1.Mojžišova1,1-25; Marek1,1-8
2025-06-26
1.Mojžišova 1, 1 Na počiatku stvoril Boh nebo a zem. 2 Zem bola pustá a prázdna, tma bola nad prahlbinou a Boží duch sa vznášal nad vodami.3 Boh povedal: „Nech je svetlo!“ A bolo svetlo. 4 Boh videl, že svetlo je dobré, a oddelil svetlo od tmy. 5 Boh nazval svetlo dňom a tmu nazval nocou. Bol večer, bolo ráno, prvý deň.6 Boh povedal: „Nech je obloha uprostred vôd a nech oddeľuje vody od vôd!“ 7 Boh utvoril oblohu a oddelil vody pod oblohou od vôd nad oblohou. Tak sa aj stalo. 8 Boh nazval oblohu nebom. Bol večer a bolo ráno, druhý deň.9 Boh povedal: „Nech sa vody, ktoré sú pod nebom, nahromadia na jedno miesto a nech sa ukáže pevnina!“ Tak sa aj stalo. 10 Boh nazval pevninu zemou a nahromadené vody nazval morom. Boh videl, že je to dobré. 11 Boh povedal: „Nech zem vydá sviežu zeleň, semenné rastliny a ovocné stromy, ktoré rodia na zemi ovocie so semenom svojho druhu!“ Tak sa aj stalo. 12 Zem vydala sviežu zeleň, semenné rastliny svojho druhu a ovocné stromy so semenom svojho druhu. Boh videl, že je to dobré. 13 Bol večer a bolo ráno, tretí deň.14 Boh povedal: „Nech sú svetlá na nebeskej oblohe, aby oddeľovali deň od noci a označovali obdobia, dni a roky! 15 Nech svietia na nebeskej oblohe a osvetľujú zem!“ Tak sa aj stalo. 16 Boh utvoril dve veľké svetlá: väčšie, aby vládlo dňu, a menšie, aby vládlo noci; urobil aj hviezdy. 17 Boh ich umiestnil na nebeskej oblohe, aby svietili na zem, 18 aby vládli vo dne i v noci a oddeľovali svetlo od tmy. Boh videl, že je to dobré. 19 Bol večer a bolo ráno, štvrtý deň.20 Boh povedal: „Nech sa hmýria vody živými tvormi a vtáky nech lietajú nad zemou pod nebeskou oblohou!“ 21 Boh stvoril veľké morské zvieratá a všetky živé tvory, ktorými sa hmýria vody, a všetky druhy okrídlených vtákov. Boh videl, že je to dobré. 22 Boh ich požehnal a povedal: „Ploďte sa a množte sa a naplňte vodu v moriach; vtáctvo nech sa množí na zemi!“ 23 Bol večer a bolo ráno, piaty deň.24 Boh povedal: „Nech vydá zem rôzne druhy živých tvorov: dobytok, plazy a divú zver!“ Tak sa aj stalo. 25 Boh utvoril rôzne druhy divej zveri, dobytka a plazov. Boh videl, že je to dobré.
Marek 1, 1 Začiatok evanjelia Ježiša Krista, Božieho Syna. 2 Ako je napísané u proroka Izaiáša: Hľa, posielam pred tvojou tvárou svojho posla, aby ti pripravil cestu.3 Hlas volajúceho na púšti: Pripravte cestu Pánovi, vyrovnajte mu chodníky! 4 — tak vystúpil Ján Krstiteľ na púšti a hlásal krst pokánia na odpustenie hriechov. 5 Prichádzala celá judská krajina i všetci Jeruzalemčania. Vyznávali svoje hriechy a on ich krstil v rieke Jordán. 6 Ján nosil odev z ťavej srsti a kožený opasok okolo bedier. Živil sa kobylkami a medom divých včiel. 7 Hlásal: „Po mne prichádza mocnejší ako ja. Nie som hoden zohnúť sa a rozviazať mu remienok na sandáloch. 8 Ja som vás krstil vodou, no on vás bude krstiť Duchom Svätým.“

Kazateľ 11,9-12,1-14; 2.Petrov 3,14-18
2025-06-25
Kazateľ 11, 9 Raduj sa, mladík, vo svojej mladosti, nech sa ti srdce rozveseľuje v mladých dňoch! Kráčaj cestami, ktorými ťa povedie tvoje srdce a kam si žiadajú tvoje oči! No vedz, že za všetko toto ťa Boh predvolá na súd.10 Odstráň mrzutosť zo svojho srdca a odháňaj zlo od tela, lebo mladosť a čerň vlasov je márnosť.1 Pamätaj na svojho Stvoriteľa v dňoch svojej mladosti, kým neprídu zlé dni a nepriblížia sa roky, keď povieš: „Nemám v nich záľubu.“2 Skôr než sa zatmie slnko, svetlo, mesiac a hviezdy a oblaky sa vrátia po daždi,3 vtedy sa strážcovia domu budú triasť, skrivia sa silní muži, čo melú, prestanú pracovať, lebo ich bude málo, a zatemnia sa, čo vyzerajú z okien.4 Zavrú sa dvere na ulicu, stlmí sa hlas mlyna a zmení sa na hlas vtáka. Aj piesne budú znieť tlmene.5 Vyvýšeniny budú vzbudzovať strach a cesta bude postrachom. Rozkvitne mandľovník, kobylka stratí silu, kapary sa minú účinku. Človek totiž ide do svojho večného domu a na ceste sa zoskupujú smútiaci.6 Skôr než sa roztrhne strieborný motúzik a rozbije sa zlatá čaša, roztriešti sa džbán nad prameňom, poláme sa koleso na studni,7 prach sa vráti do zeme, tak ako bol, a duch sa vráti k Bohu, ktorý ho dal.8 „Márnosť márností,“ povedal Kazateľ, „všetko je márnosť.“9 Okrem toho, že Kazateľ bol mudrc, vyučoval ľud poznaniu, uvažoval, skúmal a usporadúval mnohé príslovia.10 Kazateľ sa usiloval nájsť vhodné slová, spoľahlivo napísané slová pravdy.11 Ako ostne sú slová múdrych a ako vbité klince sú zbierky prísloví — pochádzajú od rovnakého pastiera.12 Okrem týchto vecí, syn môj, maj sa na pozore! Písaniu kníh nieto konca-kraja a mnohé premýšľanie unavuje telo.13 Slovo na záver všetkého, čo si počul: Boha sa boj a jeho prikázania zachovávaj, lebo toto je povinnosť každého človeka!14 Boh predvolá na súd každý čin, všetko, čo je skryté, či je to dobré, alebo zlé.
2.Petrov 3, 14 Preto, milovaní, keďže očakávate takéto veci, usilujte sa, aby vás Pán našiel v pokoji, nepoškvrnených a bezúhonných. 15 A zhovievavosť nášho Pána pokladajte za spásu, ako vám napísal aj náš milovaný brat Pavol podľa múdrosti, ktorá mu bola daná. 16 Tak hovorí o týchto veciach aj vo všetkých svojich listoch. V nich sú isté veci ťažko pochopiteľné, takže ich, ako aj ostatné Písma, neučení a neutvrdení ľudia prekrúcajú na vlastnú záhubu. 17 Vy teda, milovaní, keď to už vopred viete, chráňte sa, aby ste sa nedali zviesť bludom nemravníkov a nepadli zo svojho pevného postavenia, 18 ale vzrastajte v milosti a poznávaní nášho Pána a Spasiteľa Ježiša Krista. Jemu sláva i teraz, až do dňa večnosti. Amen.

Kazateľ 11,1-8; 2.Petrov 3,1-13
2025-06-24
Kazateľ 11, 1 Púšťaj svoj chlieb po vodnej hladine, lebo po mnohých dňoch ho nájdeš.2 Daj podiel siedmim aj ôsmim, lebo nevieš, čo zlé sa stane na zemi.3 Ak sa naplnia oblaky, vylejú na zem dážď, ak padne strom na juh alebo sever, ostane na tom mieste, kam spadol.4 Kto sleduje, či fúka vietor, nebude siať, a kto hľadí na oblaky, nebude žať.5 Ako nepoznáš cestu vetra, nevieš, ako sa tvoria kosti v lone tehotnej ženy, tak nepoznáš konanie Boha, ktorý všetko spôsobuje.6 Zrána rozsievaj svoje semeno a do večera nenechaj svoju ruku nečinnú, lebo nevieš, čo sa vydarí: to či ono, alebo či oboje bude dobré.7 Sladké je svetlo a očiam lahodí vidieť slnko.8 Ak bude žiť človek mnoho rokov, počas všetkých nech sa raduje; nech pamätá na dni temnosti, lebo tých bude veľa. Všetko, čo príde, je márnosť.
2.Petrov 3, 1 Milovaní, toto je už druhý list, čo vám píšem, a v oboch som napomínaním prebúdzal vaše čisté myslenie, 2 aby ste pamätali na slová, ktoré predpovedali svätí proroci, a na to, čo prikázal Pán a Spasiteľ a čo vám odovzdali apoštoli. 3 Vedzte predovšetkým, že v posledných dňoch prídu posmievači, ktorí žijú, ako sa im zachce, 4 a budú sa posmievať: „Kdeže je sľub o jeho príchode? Veď odkedy zosnuli otcovia, všetko ostáva tak, ako bolo na začiatku stvorenia!“ 5 Zámerne pritom ignorujú to, že nebesia boli oddávna a zem povstala z vody a skrze vodu Božím slovom. 6 Vodou bol niekdajší svet zatopený a zničený. 7 To isté slovo zachováva terajšie nebo i zem pre oheň a deň súdu a záhuby bezbožných ľudí.8 To jedno však nech vám nezostáva skryté, milovaní, že jeden deň je u Pána ako tisíc rokov a tisíc rokov ako jeden deň. 9 Pán nemešká so svojím prisľúbením, ako sa niektorí nazdávajú, že mešká, ale je zhovievavý, lebo nechce, aby niekto zahynul, ale chce, aby sa všetci dali na pokánie. 10 Pánov deň príde ako zlodej. Vtedy sa nebesia s rachotom pominú, živly sa rozplynú v ohni a zem i jej diela budú súdené. 11 Keď sa toto všetko má rozplynúť, akí musíte byť svätí a nábožní vo svojom správaní vy,12 čo túžobne očakávate príchod Božieho dňa, keď sa nebesia rozplynú v ohni a živly roztopia v páľave?! 13 Podľa jeho prisľúbenia očakávame nové nebo a novú zem, v ktorých prebýva spravodlivosť.

Kazateľ 10; 2.Petrov 2
2025-06-23
Kazateľ 10, 1 Ako mŕtve muchy spôsobia, že olej voňavkára páchne a kvasí, tak trocha hlúposti účinkuje viac ako múdrosť a česť.2 Múdry má srdce na pravom mieste, hlúpy však na nesprávnom.3 Hlupákovi chýba rozum, aj keď kráča po ceste a všetkým ukazuje, že je blázon.4 Ak sa proti tebe dvíha vládcov hnev, neopúšťaj svoje miesto, lebo miernosť zabraňuje mnohým hriechom.5 Zlo, ktoré som videl pod slnkom, je omyl vychádzajúci od vládcu:6 hlupák bol dosadený na vysoké miesta, schopní však sedia v ponížení.7 Videl som sluhov, ktorí jazdili na koňoch, ale aj kniežatá, ktoré chodili ako sluhovia po zemi.8 Kto kope jamu, môže do nej spadnúť; kto rúca múr, môže ho uštipnúť had;9 kto láme kamene, môže sa nimi poraniť; kto rúbe drevo, môže utrpieť úraz.10 Keď niekomu otupie železo a nenabrúsi ostrie, musí vynaložiť väčšiu silu, ale oveľa lepšie je použiť múdrosť.11 Ak had uštipne pred zakliatím, zaklínač je zbytočný.12 Slová z úst múdreho sú prívetivé, ale pery hlupáka zničia jeho samého:13 Počiatkom slov jeho úst je pochabosť a koniec jeho rečí je zlé šialenstvo.14 Hlupák množí slová, hoci človek nemôže vedieť, čo bude a čo sa stane, keď bude po ňom. Ktože mu to oznámi?15 Blázna tak unavuje jeho námaha, že nepozná ani cestu do mesta.16 Beda ti krajina, ak je tvojím kráľom mladík a tvoje kniežatá zrána hodujú.17 Blažená si krajina, ak je tvojím kráľom ušľachtilý muž a tvoje kniežatá hodujú v pravý čas, aby sa posilnili, a nie opíjali.18 Pri veľkej nedbanlivosti sa prepadáva krov, pri nečinnosti rúk zateká do domu.19 Chlieb sa pripravuje na potešenie, víno rozveselí život a peniaze umožnia všetko.20 Ani vo svojej mysli nezloreč kráľovi, ani vo svojej spálni nezloreč bohatému, lebo nebeský vták rozšíri ten hlas a okrídlenec oznámi to slovo.
2.Petrov 2, 1 Medzi Božím ľudom však boli aj falošní proroci, ako aj medzi vami budú falošní učitelia, ktorí rozšíria skazonosné náuky. Keďže však zaprú aj samého Pána, ktorý ich vykúpil, uvalia na seba rýchlu skazu. 2 A mnohí budú nasledovať ich výstrednosti a budú potupovať cestu pravdy. 3 Z chamtivosti sa budú usilovať získať vás vymyslenými rečami, ale súd nad nimi oddávna nemešká a ich zatratenie, ktoré im hrozí, nedrieme.4 Veď Boh neušetril ani anjelov, keď zhrešili, ale ich uvrhol spútaných do temnoty podsvetia, aby tam boli strážení, až pokým nepredstúpia pred súd. 5 Ani starý svet neušetril, keď priviedol potopu na bezbožný svet, ale Noacha, hlásateľa spravodlivosti, zachránil ako ôsmeho spolu s inými siedmimi. 6 Aj mestá Sodomu a Gomoru odsúdil na záhubu a obrátil na popol ako odstrašujúci príklad pre budúcich bezbožníkov, 7 ale spravodlivého Lóta, ktorý sa trápil bezuzdným správaním nemravníkov, zachránil. 8 Kým tento spravodlivý prebýval medzi nimi, deň čo deň sa vo svojej spravodlivej duši trápil, keď počul a videl ich bezbožné skutky. 9 Pán však vie vytrhnúť nábožných z pokušenia a nespravodlivých ponechať až do dňa súdu a potrestať, 10 a to najmä tých, čo sa uberajú za telom s nečistými žiadosťami a pohŕdajú autoritou. Sú to samoľúbi bezočivci, neboja sa rúhať duchovným bytostiam, 11 a ani anjeli, hoci sú silou a mocou väčší, nevynášajú proti nim pred Pánom potupný súd. 12 Oni však ako nerozumné zvieratá, od prírody určené na chytanie a zabíjanie, rúhajú sa tomu, čo nepoznajú; zahynú vo svojej skazenosti a 13 stihne ich odplata za neprávosť. Denné hýrenie považujú za rozkoš, sú poškvrnou a hanbou, ako hýria vo svojich lžiach, keď s vami hodujú. 14 Ich oči sú plné cudzoložstva a nevedia sa nasýtiť hriechu, vábia nestále duše, srdcia majú vycvičené v chamtivosti, sú deťmi kliatby. 15 Keďže opustili pravú cestu, zablúdili, dali sa na cestu Bileáma, Beórovho syna, ktorému sa zapáčila odplata za neprávosť. 16 Bol však pokarhaný za vlastnú neprávosť; nemé ťažné zviera prehovorilo ľudským hlasom a zabránilo bláznovstvu proroka.17 Tí ľudia sú ako pramene bez vody, hmly, ktoré ženie víchor; je pre nich pripravená najhlbšia temnota. 18 Vedú totiž pyšné a márne reči, lákajú bezuzdnými telesnými žiadosťami takých, čo práve ušli spomedzi tých, čo žijú v blude. 19 Sľubujú im slobodu, hoci sami sú otrokmi skazy; veď každý je otrokom toho, čo si ho podmanilo. 20 Ak sa totiž tí, čo unikli poškvrnám sveta tým, že poznali nášho Pána a Spasiteľa Ježiša Krista, znova s nimi zapletajú a podľahnú im, ich konečné položenie bude horšie ako začiatok. 21 Bolo by pre nich lepšie, keby neboli poznali cestu spravodlivosti, ako keď sa potom, ako ju poznali, odvrátili od svätého prikázania, ktoré dostali. 22 Splnilo sa na nich pravdivé príslovie: „Pes sa k tomu vrátil, čo vyvrátil a umyté prasa váľa sa v blate zasa.“

Kazateľ 9; 2.Petrov 1,12-21
2025-06-22
Kazateľ 9, 1 Tomuto všetkému som sa venoval, toto všetko som preskúmal: spravodliví a múdri, ako aj ich skutky sú v Božích rukách, aj láska, aj nenávisť, lebo ľudia nevedia, čo všetko je pred nimi.2 Všetko je pre všetkých rovnaké, ten istý údel má aj spravodlivý, aj svojvoľný, dobrý, čistý aj nečistý, obetujúci aj ten, kto neobetuje. Dobrý aj hriešnik sú na tom rovnako, aj ten, kto prisahá, aj ten, kto sa prísahy bojí.3 To je zlé vo všetkom, čo sa deje pod slnkom, že ten istý údel majú všetci. Ľudské srdce je plné zla, je v ňom bláznovstvo po celý život a potom ide k mŕtvym.4 Ten totiž, kto patrí ešte medzi živých, má nádej, lebo živý pes je na tom lepšie ako mŕtvy lev.5 Živí vedia, že zomrú, ale mŕtvi nevedia nič. Niet pre nich viac odmeny, lebo ich pamiatka je zabudnutá.6 Aj ich láska, aj ich nenávisť, aj ich horlivosť dávno zanikli a nemajú už podiel na ničom, čo sa deje pod slnkom.7 Choď, jedz v radosti svoj chlieb, pi svoje víno s dobrou mysľou, lebo Boh si dávno obľúbil tvoje konanie.8 V každom čase nech sú tvoje šaty biele, nech olej nechýba na tvojej hlave.9 Užívaj život so ženou, ktorú miluješ, po všetky dni tvojho márneho života, ktoré ti Boh dal pod slnkom, po všetky dni tvojej márnosti, lebo to je tvoj podiel v živote a v tvojej námahe pod slnkom.10 Všetko, čo tvoja ruka nájde k práci, urob podľa svojej sily, lebo niet práce ani uvažovania, ani poznania a múdrosti v podsvetí, do ktorého ideš.11 Opäť som videl pod slnkom: nie rýchli vyhrávajú beh ani hrdinovia boj, ani múdri nezískavajú vždy chlieb, ani rozvážni bohatstvo, ani rozumní priazeň, lebo neprajný čas a nehoda môže zastihnúť ich všetkých.12 Veď človek aj tak nepozná svoj čas, ako ryby, ktoré sa chytia do zlej siete, ako vtáky chytené do osídla. Im sú podobní ľudskí synovia, polapení v zlý čas, ktorý ich zrazu postretne.13 Aj túto múdrosť som videl pod slnkom a bola pre mňa priveľká: 14 Bolo malé mesto, v ktorom bolo málo mužov. Tu prišiel k nemu veľký kráľ, obkľúčil ho a vystaval proti nemu veľké obliehacie veže. 15 Našiel sa v ňom chudobný múdry muž a svojou múdrosťou zachránil mesto. Žiaden človek si však na toho chudobného muža nespomenul.16 Ja som však povedal: „Lepšia je múdrosť než sila,“ ale múdrosťou chudobného sa pohŕda a jeho slová nikto nevypočuje.17 Slová múdrych, vypočuté v pokoji, znamenajú viac ako krik toho, kto vládne nad hlupákmi.18 Lepšia je múdrosť ako nástroje boja. Jediný hriešnik zničí mnoho dobrého.
2.Petrov 1, 12 Preto vám to chcem ustavične pripomínať, aj keď to viete a ste upevnení v pravde, ktorú ste prijali. 13 Pokladám za správne, kým som v tomto stane, prebúdzať a napomínať vás. 14 Viem, že čoskoro zložím tento svoj stan, ako mi to ukázal aj náš Pán Ježiš Kristus. 15 Budem sa teda aj ja ustavične usilovať, aby ste si tieto veci po mojom odchode pripomínali.16 Keď sme vás oboznamovali s mocou a príchodom Pána Ježiša Krista, nepridŕžali sme sa nejakých vymyslených bájí, lebo sami sme boli očitými svedkami jeho velebnosti. 17 Veď prijal česť a slávu od Boha Otca, keď mu z velebnej slávy zaznel takýto hlas: „Toto je môj milovaný Syn, v ktorom mám zaľúbenie.“ 18 Tento hlas sme počuli prichádzať z neba my, ktorí sme s ním boli na svätom vrchu, 19 a tak sa prorocké slovo stalo pre nás pevnejším. Dobre robíte, keď naň upierate svoj zrak ako na lampu, ktorá svieti na temnom mieste, až kým nesvitne deň a nevyjde vám v srdciach zornička. 20 Predovšetkým si buďte vedomí, že žiadne proroctvo v Písme nepripúšťa súkromný výklad. 21 Veď proroctvo nikdy nepovstalo z vôle človeka, ale ľudia poslaní Bohom hovorili z vnuknutia Ducha Svätého.
