Radostné srdce

Jeremiáš 23,1-22; Ev. Jána 12,20-26
2026-02-26 08:00 - 17:00 (Europe/Bratislava)
Jeremiáš 23, 1 „Beda pastierom, ktorí nechávajú hynúť a rozháňajú stádo mojej pastviny,“ znie výrok Hospodina. 2 Preto hovorí Hospodin, Boh Izraela, proti pastierom, ktorí pasú môj ľud: „Vy ste rozohnali a rozptýlili moje stádo a nedohliadali ste naň. Ja vás navštívim pre vaše zlé skutky,“ znie výrok Hospodina. 3 „Ja pozbieram zvyšky svojho stáda zo všetkých krajín, kam som ich roztrúsil, a opäť ich privediem na ich pastvu, bude sa im dariť a rozmnožia sa. 4 Dám im pastierov, ktorí ich budú pásť, nebudú sa viac obávať alebo strachovať a nebude z nich chýbať,“ znie výrok Hospodina.5 „Hľa, prídu dni,“ znie výrok Hospodina, „že vzbudím Dávidovi spravodlivý výhonok. Bude panovať ako kráľ, bude si múdro počínať a v krajine bude konať podľa práva.6 Za jeho dní Júda dosiahne spásu, Izrael bude bývať v bezpečí. Toto je meno, ktorým sa budú volať: ‚Hospodin je naša spravodlivosť.‘7 Preto hľa, blíži sa čas,“ znie výrok Hospodina, „keď už nebudú hovoriť: ‚Akože žije Hospodin, ktorý vyviedol synov Izraela z Egypta,‘ 8 ale: ‚Akože žije Hospodin, ktorý vyviedol a priviedol potomstvo Izraelovho domu zo severnej krajiny a zo všetkých krajín, do ktorých ich rozohnal.‘ Vrátia sa do vlastnej krajiny.“9 O prorokoch: Srdce mi puká v hrudi, trasú sa mi všetky kosti, som ako opitý človek, ako muž premožený vínom pred Hospodinom a pred jeho svätými slovami.10 Veď zem je preplnená cudzoložníkmi, pre kliatbu smúti krajina, vysychajú stepné pastviny. Náhlia sa za zlým, ich silou je bezprávie.11 „Veď prorok i kňaz sa znesvätili, ba aj v mojom dome som našiel ich bezprávie,“ znie výrok Hospodina.12 „Preto ich cesta bude klzká, v tme sa potknú a padnú na nej. Zošlem na nich nešťastie v roku ich potrestania,“ znie výrok Hospodina.13 „U prorokov Samárie som síce videl neprístojnú vec: prorokovali v mene Baala a zavádzali môj ľud, Izrael.14 No u jeruzalemských prorokov som videl ohavnosť: dopúšťali sa cudzoložstva a podvodu, utvrdzovali zločincov, aby nezanechali hriech. Pre mňa sú všetci ako Sodoma a jeho obyvatelia ako Gomora.“15 Preto Hospodin zástupov hovorí o prorokoch toto: „Veru nakŕmim ich palinou a napojím ich otrávenou vodou, lebo od jeruzalemských prorokov prešla bezbožnosť na celú krajinu.“16 Toto hovorí Hospodin zástupov: „Nepočúvajte slová prorokov, ktorí vám prorokujú, oni vás totiž zavádzajú. Hovoria iba vidinu vlastného srdca, ale nie to, čo je z Hospodinových úst.17 Tým, ktorí opovrhujú Hospodinovým slovom, stále hovoria: ‚Budete mať pokoj!‘ Každému, kto kráča so zatvrdnutým srdcom, hovoria: ‚Nepríde na vás pohroma!‘18 Veď kto stál v Hospodinovej rade, aby videl a počul jeho slovo? Kto si všímal a počúval jeho slovo?19 Hľa, Hospodinova víchrica! Vzplanul hnev a víchor zúri nad hlavou bezbožníkov.20 Hospodinov hnev sa neodvráti, kým nevykoná a nesplní plány svojho srdca. V posledných dňoch to jasne pochopíte!21 Neposlal som týchto prorokov, oni sa však ponáhľajú; nehovoril som k nim, oni predsa prorokujú.22 Keby boli medzi mojimi radcami, oznámili by moje slová môjmu ľudu, odvrátili by ich od ich zlej cesty a od ich zlých skutkov.
Ev. Jána 12, 20 Niektorí z tých, čo prišli na sviatky vykonať poklonu Bohu, boli Gréci. 21 Pristúpili k Filipovi, ktorý bol z galilejskej Betsaidy, a prosili ho: „Pane, chceme vidieť Ježiša!“ 22 Filip šiel a povedal to Ondrejovi. Ondrej a Filip to šli povedať Ježišovi. 23 Ježiš im povedal: „Prišla hodina, aby bol oslávený Syn človeka. 24 Amen, amen, hovorím vám: Ak pšeničné zrno, ktoré padne do zeme, neodumrie, zostane samo. Ale ak odumrie, prinesie veľkú úrodu. 25 Kto miluje svoj život, stratí ho, a kto svoj život na tomto svete nenávidí, zachová si ho pre večný život. 26 Ak mi niekto slúži, nech ma nasleduje, a kde som ja, tam bude aj môj služobník. Ak mi niekto slúži, toho Otec poctí.

Jeremiáš 22; Ev. Jána 12,12-19
2026-02-25
Jeremiáš 22, 1 Toto hovorí Hospodin: „Zostúp do domu judského kráľa a tam povedz toto slovo. 2 Povieš: ‚Počuj slovo Hospodina, judský kráľ, ktorý sedíš na Dávidovom tróne, ty, tvoji sluhovia a tvoj ľud, vy, ktorí vchádzate cez tieto brány.‘ 3 Toto hovorí Hospodin: ‚Uplatňujte právo a spravodlivosť, vysloboďte okrádaného z ruky násilníka, cudzinca, sirotu a vdovu nepoškodzujte a neutláčajte, nevinnú krv neprelievajte na tomto mieste. 4 Ak budete naozaj dodržiavať toto slovo, králi, ktorí sedia na Dávidovom tróne, budú vchádzať cez brány tohto domu, povezú sa na vozoch a koňoch, oni, ich sluhovia a ich ľud. 5 Ak však nebudete počúvať tieto slová, prisahám na seba,‘ znie výrok Hospodina, ‚tento dom bude rumoviskom.‘ 6 Veď toto hovorí Hospodin o dome judského kráľa: ‚Gileádom si mi, temenom Libanonu, obrátim ťa však na púšť, na neobývané mestá.7 Zasvätím ničiteľov proti tebe, mužov so zbraňou, vyrúbu tvoje vyberané cédre a pohádžu ich do ohňa.‘8 Mnohé národy prejdú popri tomto meste a jeden druhého sa bude pýtať: ‚Prečo Hospodin takto urobil s týmto veľkým mestom?‘ 9 Odpovedia im: ‚Pretože opustili zmluvu s Hospodinom, svojím Bohom, a klaňali sa cudzím bohom a slúžili im.‘“10 Nežiaľte za zomrelým, nenariekajte nad ním, radšej žiaľte za odchádzajúcim, lebo sa už nevráti a neuvidí svoj rodný kraj.11 Toto hovorí Hospodin o Joziášovom synovi Šallúmovi, judskom kráľovi, ktorý panoval namiesto svojho otca Joziáša a odišiel z tohto mesta: „Už sa sem viac nevráti, 12 ale na mieste, kam ho odviedli, zomrie a už neuvidí túto krajinu.“13 „Beda tomu, kto stavia dom nespravodlivo a svoje horné izby bez práva, kto svojho blížneho núti slúžiť zadarmo a nedá mu zaslúženú mzdu,14 kto hovorí: ‚Postavím si rozľahlý dom a priestranné horné izby!‘ Vyseká si okná, dom obloží cédrom a zafarbí na červeno.15 Stal si sa kráľom, aby si sa pýšil cédrom? Či tvoj otec nejedol a nepil? Uplatňoval však právo a spravodlivosť a mal sa dobre.16 Dopomáhal k právu biednemu a chudobnému a mal sa dobre. Neznamená to poznať mňa?“ znie výrok Hospodina.17 „Ty však nemáš oči a srdce pre iné ako pre vlastný zisk, pre prelievanie nevinnej krvi, pre útlak a vydieranie.“18 Preto toto hovorí Hospodin judskému kráľovi Jojakímovi, Joziášovmu synovi: „Nebudú za ním žialiť: ‚Ach, brat môj! Ach, sestra!‘ Nebudú za ním žialiť: ‚Ach, pane! Ach, veličenstvo!‘19 Pochovajú ho ako osla: vyvlečú ho a vyhodia von za brány Jeruzalema.“20 Vystúp na Libanon a krič, aj na Bášane vydaj svoj hlas a krič z Abarímu, veď sú porazení všetci tvoji milenci.21 Prihováral som sa ti, keď si bola v bezpečí, ale povedala si: „Nechcem počuť!“ To je tvoje správanie od mladosti — nepočúvala si môj hlas.22 Všetkých tvojich pastierov bude pásť vietor, tvoji milenci pôjdu do zajatia. Vtedy sa budeš hanbiť a budeš potupená pre svoje zlé skutky.23 Ty, ktorá bývaš na Libanone, ktorá hniezdiš na cédroch, ako len budeš stonať, keď prídu na teba pôrodné bolesti, kŕče ako na rodičku.24 „Ako žijem,“ znie výrok Hospodina, „keby Jojakímov syn Konja, judský kráľ, bol pečatným prsteňom na mojej pravici, strhol by som ho odtiaľ.25 Vydám ťa do ruky tých, čo striehnu na tvoj život, do ruky tých, ktorých sa bojíš, do ruky Nebukadnesara, babylonského kráľa, a do ruky Chaldejcov. 26 Odvrhnem teba i tvoju matku, ktorá ťa porodila, do cudzej krajiny, v ktorej ste sa nenarodili, a tam aj zomriete. 27 Do krajiny však, do ktorej sa túžia vrátiť vaše duše, sa nevrátia.“28 Je azda tento muž, Konja, bezcennou a odhodenou nádobou, náradím, ktoré nikto nechce? Prečo on a jeho potomstvo sú odvrhnutí, zahodení do krajiny, ktorú nepoznajú?29 Krajina, krajina, krajina, počuj Hospodinovo slovo!30 Toto hovorí Hospodin: „Zapíšte tohto muža ako bezdetného, ako človeka, ktorý nemal úspech vo svojich dňoch, lebo nikomu z jeho potomstva sa nepodarí sedieť na Dávidovom tróne a znova panovať v Judsku.“
Ev. Jána 12, 12 Na druhý deň sa veľký zástup, ktorý prišiel na sviatky, dopočul, že Ježiš prichádza do Jeruzalema. 13 Vzali palmové ratolesti, vyšli mu v ústrety a volali: „Hosanna, Požehnaný, ktorý prichádza v mene Pánovom, kráľ Izraela!“ 14 Ježiš si našiel osliatko, posadil sa naň, ako je napísané:15 Neboj sa, dcéra Siona, hľa, tvoj kráľ prichádza, sediac na osliatku!16 Jeho učeníci tomu spočiatku nerozumeli, ale keď bol Ježiš oslávený, rozpamätali sa, že to bolo napísané o ňom a že sa tak stalo. 17 Zástup, ktorý bol s ním vtedy, keď vyvolal Lazára z hrobu a keď ho vzkriesil z mŕtvych, vydával o tom svedectvo. 18 Preto mu vyšiel v ústrety veľký zástup, lebo počuli, že urobil toto znamenie. 19 Vtedy si farizeji hovorili medzi sebou: „Vidíte, že nič nezmôžete. Hľa, svet odišiel za ním!“

Jeremiáš 21; Ev. Jána 12,9-11
2026-02-24
Jeremiáš 21, 1 Slovo, ktoré zaznelo Jeremiášovi od Hospodina, keď kráľ Cidkija poslal k nemu Malkijovho syna Pašchúra a kňaza Cefanju, Maasejovho syna, so žiadosťou: 2 „Dopytuj sa Hospodina o nás, či babylonský kráľ Nebukadnesar zaútočí proti nám, a či Hospodin naloží s nami podľa svojich zázračných skutkov, aby od nás odtiahol.“ 3 Jeremiáš im však povedal: „Toto povedzte Cidkijovi: 4 Toto hovorí Hospodin, Boh Izraela: ‚Určite obrátim vo vašich rukách vojnové zbrane, ktorými vy bojujete proti babylonskému kráľovi a proti Chaldejcom, ktorí vás obliehajú vonku za múrmi, a zhromaždím ich uprostred tohto mesta. 5 Ja sám budem bojovať proti vám vystretou rukou, mocným ramenom, hnevom, zlosťou a veľkou prchkosťou. 6 Raním obyvateľov tohto mesta, ľudí i dobytok ťažkým morom, takže pomrú. 7 Potom,‘ znie výrok Hospodina, ‚vydám judského kráľa Cidkiju, jeho sluhov i ľud, aj tých, ktorých nepostihol v tomto meste mor, meč alebo hlad, do ruky babylonského kráľa Nebukadnesara, do ruky ich nepriateľov a do ruky tých, ktorí striehnu na ich život. On ich pobije ostrím meča bez ľútosti, bez súcitu a bez milosrdenstva.‘“8 Tomuto ľudu povedz: „Toto hovorí Hospodin: ‚Predkladám vám cestu života a cestu smrti. 9 Kto zostane v tomto meste, zomrie mečom, od hladu alebo na mor. Kto z neho vyjde a vzdá sa Chaldejcom, ktorí vás obliehajú, zostane nažive; život mu bude korisťou. 10 Obrátil som svoju tvár proti tomuto mestu; nie však s dobrým, ale so zlým úmyslom,‘ znie výrok Hospodina. ‚Dostane sa do ruky babylonského kráľa a ten ho vypáli.‘“11 Domu judského kráľa povedz: „Počujte slovo Hospodina, 12 Dávidov dom! Toto hovorí Hospodin: ‚Od rána súďte spravodlivo, vyslobodzujte poškodeného z ruky utláčateľa, aby pre zlobu vašich zlých skutkov nevzbĺkol môj hnev ako oheň, nerozhorel sa tak, že ho nikto neuhasí.‘“13 „Pozri, som proti tebe, obyvateľka údolia, skala na rovine,“ znie výrok Hospodina. „Vy hovoríte: ‚Kto na nás zaútočí, kto vnikne do našich príbytkov?‘14 Potrestám vás podľa ovocia vašich skutkov,“ znie výrok Hospodina. „Zapálim oheň v jej lese a ten strávi celé jej okolie.,,

Ev. Jána 12, 9 Medzitým sa veľký zástup Židov dozvedel, že Ježiš je tam, a prišli nielen kvôli nemu, ale aj preto, aby videli Lazára, ktorého vzkriesil z mŕtvych. 10 Veľkňazi sa teda dohodli zabiť aj Lazára, 11 pretože pre neho mnohí Židia odchádzali a uverili v Ježiša.

Jeremiáš 19,14-20,18; Ev. Jána 12,1-8
2026-02-23
Jeremiáš 19,

14 Keď sa Jeremiáš vrátil z Tófetu, kam ho poslal Hospodin prorokovať, postavil sa na nádvorie Hospodinovho domu a povedal všetkému ľudu: 15 „Toto hovorí Hospodin zástupov, Boh Izraela: ‚Na toto mesto a na všetky okolité mestá privediem každú pohromu, ktorou som im hrozil, lebo si zatvrdili šiju a nepočúvali moje slová.‘“ 1 Kňaz Pašchúr, syn Imméra, dozorca a predstavený v Hospodinovom dome, počul Jeremiáša prorokovať tieto slová. 2 Pašchúr dal proroka Jeremiáša zbiť a zovrieť do klady, ktorá bola vedľa hornej Benjamínskej brány pri Hospodinovom dome. 3 Nasledujúce ráno Pašchúr Jeremiáša z klady prepustil. Jeremiáš mu povedal: „Hospodin ťa nebude volať Pašchúr, ale Hrôza naokolo. 4 Toto ti hovorí Hospodin: ‚Urobím z teba hrôzu pre teba a pre všetkých, ktorí ťa milujú; padnú mečom svojich nepriateľov a tvoje oči sa budú na to dívať. A celé Judsko vydám do ruky babylonského kráľa; odvlečie ich do Babylonu a pobije ich mečom. 5 Všetok majetok tohto mesta, všetko jeho imanie, všetky jeho drahocennosti, všetky poklady judských kráľov vydám do rúk ich nepriateľov, vyplienia ich, vezmú a odnesú do Babylonu. 6 Ty, Pašchúr, a všetci obyvatelia tvojho domu, pôjdete do babylonského zajatia. Pôjdeš do Babylonu a tam zomrieš, tam pochovajú teba i všetkých, ktorí ťa milujú a ktorým si falošne prorokoval.‘“ 7 Zvábil si ma, Hospodin, a dal som sa zvábiť, mocne si ma pritiahol k sebe a premohol si ma. Celý deň som na posmech, každý sa mi posmieva.8 Kedykoľvek hovorím, musím kričať: „Násilie a lúpež!“ musím volať. Veď Hospodinovo slovo mi celý deň prináša potupu a výsmech.9 Povedal som: „Nebudem ho pripomínať a nepoviem už ani slovo v jeho mene.“ V srdci ma však slovo pálilo ako blčiaci oheň, zadržiavaný v mojich kostiach. Snažil som sa ho v sebe zadržať, ale nevládal som.10 Počúvam zlomyseľné šepkanie mnohých: „Hrôza je naokolo! Udajte ho! Udáme ho!“ Všetci moji priaznivci striehnu na moje potknutie: „Azda sa dá zviesť, premôžeme ho a vypomstíme sa na ňom.“11 Hospodin je so mnou ako mocný hrdina, preto sa moji prenasledovatelia potknú a nič nezmôžu. Utŕžia hanbu, že nič nedosiahli, na ich večnú potupu sa nezabudne.12 Hospodin zástupov, ktorý skúmaš spravodlivého, ktorý vidíš do obličiek i srdca, chcem vidieť, ako sa na nich vypomstíš, veď tebe som zveril svoj spor.13 Spievajte Hospodinovi, oslavujte Hospodina, lebo vytrhol život úbožiaka z ruky zločincov.14 Prekliaty deň, v ktorom som sa narodil! Deň, keď ma porodila moja matka, nech nie je požehnaný!15 Prekliaty muž, ktorý oznámil môjmu otcovi: „Narodilo sa ti dieťa, chlapec!“ a naplnil ho radosťou.16 Nech je ten muž ako mestá, ktoré Hospodin bez milosti rozvrátil. Ráno nech počuje krik a napoludnie poplašné znamenie,17 lebo ma neusmrtil v matkinom lone, aby sa mi matka stala hrobom a jej lono aby zostalo so mnou navždy tehotné.18 Prečo som vyšiel z matkinho lona? Aby som videl trápenie a žiaľ? Aby sa v hanbe míňali moje dni?

Ev. Jána 12, 1 Šesť dní pred Veľkou nocou prišiel Ježiš do Betánie, kde býval Lazár, ktorého vzkriesil z mŕtvych. 2 Pripravili mu tam hostinu. Marta obsluhovala a Lazár bol medzi tými, ktorí s ním stolovali. 3 Mária vzala libru vzácnej voňavej masti z pravého nardu, natrela Ježišovi nohy a poutierala mu ich svojimi vlasmi. A dom sa naplnil vôňou myrhy. 4 Tu jeden z jeho učeníkov, Judáš Iškariotský, ktorý ho mal zradiť, povedal: 5 „Prečo nepredali túto masť za tristo denárov a nedali ich chudobným?“ 6 Ale to nepovedal preto, že mu šlo o chudobných, ale preto, že bol zlodej, a pretože mal pokladničku a brával z toho, čo do nej vkladali. 7 Ježiš však povedal: „Nechaj ju, urobila to na deň môjho pohrebu! 8 Veď chudobných máte vždy so sebou, ale mňa nemáte vždy.“

Jeremiáš 19,1-13; Ev. Jána 11,45-57
2026-02-22
Jeremiáš 19, 1 Toto hovorí Hospodin: „Choď, kúp hlinený krčah u hrnčiara, vezmi so sebou niektorých starších z ľudu a starších z kňazov. 2 Potom sa pober do údolia Ben-Hinnóm, ktoré je pri vchode Hrnčiarskej brány, a tam vyhlásiš slová, ktoré ti budem hovoriť. 3 Povieš: ‚Počujte Hospodinovo slovo, judskí králi a obyvatelia Jeruzalema! Toto hovorí Hospodin zástupov, Boh Izraela: »Na toto miesto privediem také nešťastie, že každému, kto o ňom počuje, zacvendží v ušiach. 4 Veď ma opustili, toto miesto mi odcudzili, pálili tam kadidlo cudzím bohom, ktorých nepoznali ani ich otcovia, ani judskí králi, a toto miesto naplnili nevinnou krvou. 5 Baalovi budovali výšiny, aby svoje deti pálili v ohni ako spaľovanú obetu Baalovi, čo som im neprikázal, nenariadil, ba ani mi to neprišlo na myseľ. 6 Preto prídu dni,« znie výrok Hospodina, »keď sa toto miesto už nebude volať Tófet a údolie Ben-Hinnóm, ale Údolie vraždenia. 7 Na tomto mieste urobím bezradným Júdu a Jeruzalem, pobijem ich mečom pred ich nepriateľmi, rukou tých, ktorí im siahajú na život. Ich mŕtvoly vydám za pokrm nebeským vtákom a zveri zeme. 8 Na hrôzu a na posmech obrátim toto mesto; každý, kto pôjde popri ňom, zhrozí sa a zhíkne nad všetkými jeho ranami. 9 Budem ich kŕmiť mäsom z ich synov a mäsom z ich dcér. Každý bude jesť mäso svojho blížneho pri obliehaní a v núdzi, keď ich budú zvierať ich nepriatelia a budú im siahať na život.«‘10 Potom rozbi krčah pred očami mužov, ktorí pôjdu s tebou. 11 Povedz im: ‚Toto hovorí Hospodin zástupov: »Takto rozbijem tento ľud a toto mesto, ako sa rozbila hlinená nádoba, ktorú nemožno opraviť. V Tófete sa bude pochovávať, lebo inde nebude miesto na pochovávanie. 12 Tak zaobchodím s týmto miestom,« znie výrok Hospodina, »a s jeho obyvateľmi. Toto mesto urobím podobným Tófetu. 13 Domy Jeruzalema a domy judských kráľov budú poškvrnené ako miesto Tófet; totiž všetky domy, na ktorých strechách pálili kadidlo celému nebeskému zástupu a cudzím bohom prinášali nápojové obety.«‘“
Ev. Jána 11, 45 Vtedy mnohí zo Židov, ktorí prišli k Márii a videli, čo urobil, uverili v neho. 46 Niektorí z nich však odišli k farizejom a porozprávali im, čo Ježiš urobil. 47 Nato zvolali veľkňazi a farizeji veľradu a povedali: „Čo robiť? Veď tento človek robí mnoho znamení! 48 Ak ho necháme tak, všetci v neho uveria, prídu Rimania a zničia nám toto miesto i národ.“ 49 Ale jeden z nich, Kajfáš, ktorý bol v tom roku veľkňazom, im povedal: „Vy nič neviete 50 a ani nechápete, že je pre vás lepšie, aby zomrel jeden človek za ľud a aby nezahynul celý národ.“ 51 To však nepovedal sám od seba, ale ako veľkňaz v tom roku prorokoval, že Ježiš má zomrieť za národ. 52 A nielen za národ, ale aj preto, aby zhromaždil dovedna rozptýlené Božie deti. 53 A od toho dňa boli rozhodnutí, že ho zabijú.54 Preto sa Ježiš už nepohyboval verejne medzi Židmi, ale odišiel odtiaľ do kraja blízko púšte, do mesta nazývaného Efrajim, a tam sa zdržiaval aj s učeníkmi.55 Blízko bola židovská Veľká noc a mnohí z toho kraja pred Veľkou nocou vystupovali do Jeruzalema očistiť sa. 56 Hľadali teda Ježiša, a keď postávali v chráme, medzi sebou si hovorili: „Čo myslíte? Príde vôbec na sviatky?“ 57 No veľkňazi a farizeji vydali nariadenie, že ak sa niekto dozvie, kde je, má to oznámiť, aby ho mohli chytiť.

Jeremiáš 18; Ev. Jána 11,33-44
2026-02-21
Jeremiáš 18, 1 Slovo, ktoré zaznelo Jeremiášovi od Hospodina: 2 „Vstaň, choď do hrnčiarovho domu a tam ti oznámim svoje slová.“ 3 Zostúpil som teda do hrnčiarovho domu; práve pracoval na hrnčiarskom kruhu. 4 Nádoba, ktorú vyrábal z hliny, sa v hrnčiarových rukách pokazila. Znova z nej urobil inú nádobu, ako uznal za správne.5 Hospodin ku mne prehovoril takto: 6 „Či ja nemôžem s vami urobiť ako tento hrnčiar?“ znie výrok Hospodina. „Ako je hlina v ruke hrnčiara, tak ste vy, dom Izraela, v mojej ruke. 7 Raz pohrozím niektorému národu alebo niektorému kráľovstvu, že ho vykorením a zničím. 8 Ak sa však ten národ odvráti od zla, ktoré som mu vyčítal, potom upustím od nešťastia, ktoré som mu zamýšľal urobiť. 9 Inokedy zas oznámim niektorému národu alebo kráľovstvu, že ho znova vybudujem a vysadím. 10 Ak však bude robiť, čo je predo mnou zlé a nebude ma poslúchať, vtedy oľutujem to dobro, čo som mu zamýšľal urobiť.11 Teraz povedz mužom Judska a obyvateľom Jeruzalema: Toto hovorí Hospodin: ‚Chystám pre vás nešťastie a pripravujem proti vám plán. Každý nech sa vráti zo svojej zlej cesty a nech napraví svoje cesty a skutky!‘“ 12 Odpovedali: „Darmo! My máme pred sebou svoje vlastné plány a každý z nás chce konať podľa svojho zlého zatvrdeného srdca.“ 13 Toto hovorí Hospodin: „Spýtajte sa národov, či niekto počul čosi podobné. Hroznú vec urobila izraelská panna.14 Môže sa zo skaly Sirjónu stratiť libanonský sneh? Vyschnú azda tieto cudzie, studené a zurčiace vody?15 Môj ľud však na mňa zabudol, spaľoval kadidlo ničomným bôžikom, ktorí mu na jeho cestách, na dávnych chodníkoch spôsobili, aby sa potkol a chodil bočnými chodníkmi, po neupravenej ceste,16 aby zmenil svoju krajinu na púšť, na večný posmech. Ktokoľvek ňou prejde, zhrozí sa a pokrúti hlavou.17 Rozoženiem ich pred nepriateľmi ako východný vietor, ukážem im chrbát, nie tvár, v deň ich pohromy.“ 18 Povedali: „Poďte a vymyslime nejaké plány proti Jeremiášovi. Veď u kňaza nezanikla múdrosť ani rada u mudrca, ani reč u proroka. Poďte, porazíme ho jazykom.“19 Pozri na mňa, Hospodin, a počuj hlas mojich protivníkov!20 Môže byť dobro odmenené zlom? Veď pre mňa vykopali jamu! Spomeň si, že som stál pred tebou, aby som hovoril pre ich dobro a odvrátil od nich tvoj hnev.21 Preto vydaj ich synov hladu a vydaj ich moci meča, nech sú ich ženy bezdetné a ovdovené, ich mužov nech zmárni smrť a ich mladíkov nech porazí meč v boji.22 Z ich domov nech sa ozýva kvílenie, keď náhle privedieš na nich zástup ničiteľov, lebo vykopali jamu, aby ma polapili, a osídla nastavili mojim nohám.23 Ty však, Hospodin, poznáš všetky ich vražedné plány proti mne. Neodpusti im ich vinu, ani ich hriech nezotri spred svojej tváre! Nech padajú pred tebou a v čase svojho hnevu konaj proti nim.
Ev. Jána 11, 33 Keď Ježiš videl, že plače a že plačú aj Židia, ktorí prišli s ňou, zachvel sa v duchu a vzrušený 34 sa pýtal: „Kde ste ho položili?“ Povedali mu: „Pane, poď sa pozrieť!“ 35 Ježiš zaplakal. 36 Tu povedali Židia: „Hľa, ako ho mal rád!“ 37 Niektorí z nich však hovorili: „Či nemohol ten, ktorý otvoril oči slepému, urobiť aj to, aby tento nezomrel?“ 38 Ježiš sa znova rozochvel a pristúpil k hrobu. Bola to jaskyňa uzavretá kameňom. 39 Ježiš povedal: „Odvaľte kameň!“ Marta, sestra zomrelého, mu povedala: „Pane, už páchne, veď je už štvrtý deň mŕtvy!“ 40 Ježiš jej odpovedal: „Nepovedal som ti, že ak uveríš, uvidíš Božiu slávu?“ 41 Odvalili teda kameň. Ježiš pozdvihol oči hore a povedal: „Otče, ďakujem ti, že si ma vypočul. 42 Ja som vedel, že ma vždy vypočuješ, ale pre zástup, ktorý tu stojí, som to povedal, aby uverili, že si ma ty poslal.“ 43 Keď to povedal, zvolal mocným hlasom: „Lazár, poď von!“ 44 A mŕtvy vyšiel. Nohy a ruky mal ovinuté plátnom a jeho tvár bola obviazaná šatkou. Ježiš im povedal: „Rozviažte ho a nechajte ho odísť!“

Jeremiáš 17; Ev. Jána 11,28-32
2026-02-20
Jeremiáš 17, 1 Hriech Judska je napísaný železným rydlom a diamantovým hrotom, je vyrytý do tabule ich srdca a na rohy ich oltárov,2 lebo ich synovia zachovávajú svoje modlárske oltáre a svoje ašery pri zelených stromoch na vysokých pahorkoch.3 „Vrch môj, na šírom poli, tvoj majetok, všetky tvoje poklady vydám za korisť ako odplatu za hriech páchaný na celom tvojom území.4 Budeš sa musieť vzdať svojho dedičstva, ktoré som ti dal. Urobím ťa otrokom tvojho nepriateľa v krajine, ktorú nepoznáš. Rozdúchali ste totiž oheň môjho hnevu, ktorý bude večne horieť.“ 5 Toto hovorí Hospodin: „Prekliaty je muž, ktorý dôveruje človekovi a spolieha sa na telo, jeho srdce sa však odvracia od Hospodina.6 Bude ako borievka na stepi, neuzrie prichádzať dobro, bude prebývať na rozpálených miestach púšte, v krajine soľnej a neobývanej.7 Požehnaný je muž, ktorý dôveruje Hospodinovi a ktorého nádejou je Hospodin.8 Bude ako strom zasadený pri vode, svoje korene zapustí pri potoku, nebude sa báť, že príde horúčava, jeho lístie zostane zelené. V suchom roku bude bez obáv a neprestane rodiť ovocie.9 Nadovšetko klamlivé je srdce, je nenapraviteľné, kto sa v ňom vyzná?10 Ja, Hospodin, skúmam srdce a skúšam obličky, aby som každého odmenil podľa jeho ciest, podľa ovocia jeho skutkov.11 Podobný jarabici, ktorá sedí na vajciach, ale mladé nevyvedie, je ten, kto nespravodlivo zhŕňa bohatstvo; v polovici svojich dní ho musí opustiť a nakoniec sa zblázni.“12 Trón slávy, vyvýšený od počiatku, je miesto našej svätyne.13 Hospodin, ty si nádej Izraela. Všetci, čo ťa opúšťajú, budú zahanbení. Tí, čo sa vzďaľujú od teba, budú zapísaní do zeme, lebo opustili prameň živej vody — Hospodina. 14 Uzdrav ma, Hospodin, a budem uzdravený, zachráň ma a budem zachránený, lebo ty si moja chvála.15 Pozri, títo mi hovoria: „Kde je slovo Hospodina? Nech sa splní!“16 Nenaliehal som na teba so zlým úmyslom a po nešťastnom dni som netúžil. Ty vieš, čo vychádza z mojich úst, je to zjavné pred tebou.17 Nebuď pre mňa postrachom, ty si mojím útočiskom v deň nešťastia.18 Nech sa hanbia tí, čo ma prenasledujú, len nech sa ja nehanbím. Nech sa trasú oni, len nech sa ja netrasiem. Priveď na nich deň nešťastia, znič ich dvojnásobným úderom. 19 Toto mi povedal Hospodin: „Choď a postav sa do brány synov ľudu, ktorou vchádzajú a vychádzajú judskí králi, a do všetkých brán Jeruzalema, 20 a povedz im: ‚Počujte slovo Hospodina, judskí králi a všetci obyvatelia Jeruzalema, ktorí vchádzate touto bránou. 21 Toto hovorí Hospodin: Dávajte na seba pozor: V sobotný deň nenoste náklad a neprinášajte ho do brán Jeruzalema. 22 V sobotný deň nevynášajte bremeno ani zo svojich domov a nekonajte nijakú prácu, ale zasväťte sobotný deň, ako som prikázal vašim otcom.‘“ 23 Oni však ani nepočúvali, ani nezbystrili sluch, ale tvrdohlavo sa vzopreli, ani neposlúchli a ani neprijali výstrahu. 24 „Ak ma budete počúvať,“ znie výrok Hospodina, „a v sobotný deň nebudete vynášať bremená cez brány tohto mesta, sobotný deň aj zasvätíte a nebudete v ňom konať nijakú prácu, 25 potom budú prechádzať bránami tohto mesta kniežatá a králi, ktorí budú sedieť na Dávidovom tróne, povezú sa na vozoch a koňoch, králi i kniežatá, muži Judska, obyvatelia Jeruzalema, a toto mesto bude vždy obývané. 26 Z judských miest, z okolia Jeruzalema, z Benjamínovej krajiny, z Nížiny, z Pohoria, ako aj z Negevu budú prichádzať ľudia a budú prinášať spaľovanú obetu, obetu s hostinou, pokrmovú obetu, kadidlo a ďakovnú obetu tiež prinesú do Hospodinovho domu. 27 Ak neposlúchnete môj príkaz o zasvätení sobotného dňa, ale budete nosiť bremená a s nimi vchádzať do brán Jeruzalema, potom zošlem na jeho brány oheň, ktorý nezhasne, a spáli jeruzalemské paláce.“
Ev. Jána 11, 28 A len čo to povedala, zavolala sestru Máriu a potajomky jej povedala: „Učiteľ je tu a volá ťa.“ 29 Ako to Mária počula, rýchlo vstala a šla k nemu. 30 Ježiš totiž ešte nevošiel do dediny, ale bol stále na mieste, kde mu vyšla Marta naproti. 31 Keď Židia, ktorí boli s ňou v dome a potešovali ju, videli, že Mária rýchlo vstala a vyšla von, pobrali sa za ňou, lebo si mysleli, že odchádza k hrobu plakať. 32 Keď Mária prišla na miesto, kde bol Ježiš, a zbadala ho, padla mu k nohám a povedala: „Pane, keby si bol býval tu, nebol by mi brat zomrel.“

Jeremiáš 16; Ev. Jána 11,17-27
2026-02-19
Jeremiáš 16, 1 Potom mi zaznelo slovo Hospodina takto: 2 „Nevezmi si manželku, nemaj synov ani dcéry na tomto mieste.“ 3 Takto hovorí Hospodin o synoch a dcérach narodených na tomto mieste, aj o matkách, ktoré ich zrodili, a o ich otcoch narodených v tejto krajine: 4 „Budú zomierať vo veľkých bolestiach, neoplačú ich ani nepochovajú, na tejto zemi budú ako hnoj, zahynú mečom a hladom, ich mŕtvoly budú pokrmom nebeských vtákov a divej zveri.“5 Hospodin totiž hovorí toto: „Nevkroč do domu smútku, nechoď ta nariekať ani im nevyslov sústrasť, pretože som tomuto ľudu odobral svoj pokoj,“ znie výrok Hospodina, „aj milosť a zľutovanie. 6 Veľkí i malí pomrú v tejto krajine, nepochovajú ich, neoplačú ich, nikto si pre nich neurobí smútočné zárezy na tele ani si na znak smútku nevyholí lysinu. 7 Nebudú lámať smútočný chlieb, nikto ich nepoteší nad mŕtvym, ani im nedajú piť kalich útechy nad ich otcom a matkou. 8 Nevkroč ani do domu hodovania, aby si s nimi sedel, jedol a pil.“9 Lebo toto hovorí Hospodin zástupov, Boh Izraela: „Z tohto miesta pred vašimi očami odstránim vo vašich dňoch hlas plesania, hlas radosti, hlas ženícha a nevesty.“10 Keď oznámiš všetky tieto slová tomuto ľudu a oni sa ťa spýtajú: „Prečo nám Hospodin oznamuje všetko toto nešťastie? Aká je naša vina a náš hriech, ktorého sme sa dopustili proti Hospodinovi, nášmu Bohu?“ 11 Odpovieš im: „Pretože mňa opustili vaši otcovia,“ znie výrok Hospodina, „a chodili za cudzími bohmi, slúžili im a klaňali sa im. Mňa však opustili a môj zákon nezachovávali. 12 No vy ste konali ešte horšie ako vaši otcovia, lebo každý z vás kráča podľa svojho zatvrdeného a zlého srdca bez toho, aby ma počúval. 13 Preto vás vyženiem z tejto krajiny do krajiny, ktorú ste nepoznali ani vy, ani vaši otcovia, a budete tam slúžiť cudzím bohom vo dne i v noci, pretože vám neudelím milosť. 14 Preto prídu dni,“ znie výrok Hospodina, „keď už nebudete hovoriť: ‚Akože žije Hospodin, ktorý vyviedol synov Izraela z Egypta,‘ 15 ale len: ‚Akože žije Hospodin, ktorý vyviedol synov Izraela zo severnej krajiny a zo všetkých krajín, do ktorých som ich rozohnal, a ja ich privediem späť do krajiny, ktorú som dal ich otcom.‘16 Hľa, pošlem po mnohých rybárov,“ znie výrok Hospodina, „ktorí ich vychytajú. Potom pošlem po mnohých lovcov a tí ich pochytajú na všetkých vrchoch, na všetkých kopcoch a vo všetkých skalných trhlinách. 17 Veď mám oči na všetkých ich cestách, predo mnou sa neskryjú, ani ich vina nie je skrytá pred mojimi očami. 18 Najprv dvojnásobne odplatím ich vinu a ich hriech, pretože znesvätili moju krajinu mŕtvolami svojich ohavností a svojimi ohavnosťami naplnili moje dedičstvo.“19 Hospodin, moja sila a moja pevnosť, moje útočisko v deň úzkosti! K tebe prídu národy od končín zeme a povedia: „Len klamstvo dedili naši otcovia, iba ničoty, ktoré nič neosožia.“20 „Či si môže človek robiť bohov? Veď to nie sú bohovia!21 Preto ja ich poučím, tentoraz im dám spoznať svoju moc a silu a spoznajú, že moje meno je Hospodin.“
Ev. Jána 11, 17 Keď ta Ježiš prišiel, dozvedel sa, že Lazár je už štvrtý deň v hrobe. 18 Betánia bola blízko Jeruzalema, vzdialená asi na pätnásť stadií. 19 Mnohí Židia prišli k Marte a Márii potešiť ich v žiali nad bratom. 20 Keď Marta počula, že prichádza Ježiš, vyšla mu naproti. Mária však ostala doma. 21 Marta povedala Ježišovi: „Pane, keby si bol býval tu, nebol by mi brat zomrel. 22 Ale aj teraz viem, že o čokoľvek by si prosil Boha, Boh ti to dá.“ 23 Ježiš jej povedal: „Tvoj brat vstane z mŕtvych!“ 24 Marta mu povedala: „Viem, že vstane pri vzkriesení v posledný deň.“ 25 Ježiš jej povedal: „Ja som vzkriesenie a život. Kto verí vo mňa, aj keď zomrie, bude žiť. 26 Nik neumrie naveky, kto žije a verí vo mňa. Veríš tomu?“ 27 Povedala mu: „Áno, Pane, ja som uverila, že ty si Kristus, Boží Syn, ktorý mal prísť na svet.“

Jeremiáš 15; Ev. Jána 11,1-16
2026-02-18
Jeremiáš 15, 1 Hospodin mi povedal: „Aj keby stál predo mnou Mojžiš a Samuel, tomuto ľudu nebudem naklonený. Pošli ich preč odo mňa, nech odídu. 2 Ak sa ťa spýtajú: ‚Kam pôjdeme?‘ Odpovieš im: Takto hovorí Hospodin: ‚Kto si zaslúži smrť, na smrť, kto si zaslúži meč, pod meč, kto si zaslúži hladomor, na smrť hladom, kto si zaslúži zajatie, do zajatia.‘3 Štyri veci privediem proti vám,“ znie výrok Hospodina, „meč, aby zabíjal, psy, aby trhali, nebeské vtáky a zver zeme, aby žrali a ničili. 4 Urobím ich postrachom pre všetky kráľovstvá zeme za to, čo judský kráľ Menašše, syn Chizkiju, popáchal v Jeruzaleme.5 Kto sa zmiluje nad tebou, Jeruzalem? Kto ťa bude ľutovať? Kto sa k tebe vráti opýtať sa: ‚Ako sa máš?‘6 Ty si ma odvrhol,“ znie výrok Hospodina, „obrátil si sa mi chrbtom. Preto vystriem ruku proti tebe, zničím ťa, lebo ma zunovalo zľutúvať sa.7 Budem ich previevať vejačkou v bránach krajiny. Pozbavím ich detí, znivočím svoj ľud, nevrátili sa zo svojich ciest.8 Ich vdov bude viac ako piesku pri mori, proti matkám mladíkov privediem ničiteľa napoludnie, náhle na nich uvalím hrôzu a zdesenie.9 Uvädne sedemnásobná rodička, vydýchne dušu, ešte počas dňa zájde jej slnko, zahanbená bude a potupená. Čo z nich zvýši, to vydám meču pred ich nepriateľmi,“ znie výrok Hospodina. 10 Beda mi, matka moja, že si ma porodila, muža škriepok a muža hádok pre celú krajinu. Nepožičiaval som ani pôžičku neprijímal, všetci ma však preklínajú.11 Naozaj, Hospodin, či som ti dobre neslúžil? Či som ťa úpenlivo neprosil v čase nešťastia a úzkosti i za nepriateľa?12 Či možno zlámať železo, železo zo severu, a bronz?13 Tvoj majetok a tvoje poklady dám na lúpenie bez náhrady za všetky tvoje hriechy na celom tvojom území.14 Urobím ťa otrokom tvojich nepriateľov v krajine, ktorú nepoznáš, lebo môj hnev sa rozpálil a blčí proti vám.15 Ty to vieš, Hospodin, pamätaj na mňa a navštív ma, pomsti sa za mňa na mojich nepriateľoch, pre svoju zhovievavosť nedaj ma uchvátiť, vedz, že pre teba znášam potupu.16 Našli sa tvoje slová a zjedol som ich, tvoje slová sú mi rozkošou a radosťou srdca, veď sa nazývam tvojím menom, Hospodin, Bože zástupov.17 Nevysedávam v kruhu rozjarených, aby som plesal. Pred tvojou rukou sedím osamelý, lebo si ma naplnil svojím hnevom.18 Prečo má byť moja bolesť trvalá, moja rana nevyliečiteľná a nechce sa zahojiť? Či chceš byť pre mňa klamným potokom, ktorého voda je nespoľahlivá?19 Preto takto hovorí Hospodin: „Ak sa obrátiš ku mne, navrátim ťa k sebe, budeš stáť predo mnou, ak budeš oddeľovať vzácne od bezcenného, budeš akoby mojimi ústami. Oni nech sa obrátia k tebe, ale ty sa neobracaj k nim!20 Urobím ťa pre tento ľud pevnou bronzovou hradbou. Budú proti tebe bojovať, ale nepremôžu ťa, lebo ja som s tebou, aby som ťa zachránil a oslobodil,“ znie výrok Hospodina.21 „Vyslobodím ťa z ruky zločincov a vykúpim ťa z ruky ukrutníkov.“
Ev. Jána 11, 1 Bol chorý istý Lazár z Betánie, z dediny Márie a jej sestry Marty. 2 Bola to tá Mária, ktorá natrela Pána voňavou masťou a poutierala mu nohy svojimi vlasmi. Jej brat Lazár bol chorý. 3 Sestry teda poslali Ježišovi odkaz: „Pane, ten, ktorého máš rád, je chorý.“ 4 Keď to Ježiš počul, povedal: „Táto choroba nie je na smrť, ale na Božiu slávu, aby ňou bol oslávený Boží Syn.“ 5 Ježiš mal rád Martu, jej sestru i Lazára. 6 Keď teda počul, že Lazár je chorý, zostal na mieste, kde bol, ešte dva dni. 7 Potom povedal učeníkom: „Poďme znova do Judska!“ 8 Učeníci mu povedali: „Rabbi, teraz ťa chceli Židia kameňovať, a zasa ta ideš?“ 9 Ježiš odpovedal: „Či nemá deň dvanásť hodín? Kto chodí vo dne, nepotkýna sa, pretože vidí svetlo tohto sveta. 10 Ale ak niekto chodí v noci, potkýna sa, lebo v nej nieto svetla.“ 11 Toto povedal a ešte dodal: „Náš priateľ Lazár zaspal, no ja ho idem zobudiť.“ 12 Učeníci mu povedali: „Pane, ak zaspal, ozdravie.“ 13 Ježiš však hovoril o jeho smrti, a oni si mysleli, že hovorí o obyčajnom spánku. 14 Vtedy im Ježiš otvorene povedal: „Lazár zomrel. 15 Pre vás sa radujem, že som tam nebol, aby ste uverili. No poďme k nemu!“ 16 Tu povedal Tomáš, nazývaný Didymos, ostatným učeníkom: „Poďme teda aj my, aby sme zomreli s ním!“

Jeremiáš 14; Ev. Jána 10,31-42
2026-02-17
Jeremiáš 14, 1 Slovo, ktoré povedal Hospodin Jeremiášovi o suchu:2 „Smúti Júda, tí, čo sú v jeho bránach, sú unavení a sedia v smútku na zemi. Ozýva sa bolestný výkrik Jeruzalema.3 Ich vznešení ľudia poslali sluhov po vodu, tí šli k cisternám, vodu nenašli a vrátili sa s prázdnymi nádobami. Sú zahanbení a potupení, zahaľujú si hlavy,4 pretože pôda je dopraskaná, lebo nebolo dažďa v krajine; roľníci sú zahanbení, zahaľujú si hlavy.5 Aj jelenica na poli rodí, no opúšťa mláďa, lebo niet zelene.6 Divé osly stoja na holiach, lapajú vzduch ako šakaly. Oči im hasnú, lebo niet zelenej potravy.7 Ak naše viny hovoria proti nám, konaj, Hospodin, kvôli svojmu menu. Veď mnoho je našich odvrátení, ktorými sme sa prehrešili proti tebe.8 Nádej Izraela, jeho záchranca v čase úzkosti, prečo si v krajine ako cudzinec, ako pútnik, čo sa uchýli na noc?9 Prečo si ako zastrašený človek, ako silák, ktorý nevládze zachrániť? Hospodin, ty si medzi nami, voláme sa podľa tvojho mena, neopúšťaj nás!“10 Takto hovorí Hospodin o tomto ľude: „Radi sa potulujú, nohy si nešetria. Hospodin nemá v nich záľubu, teraz si spomenul na ich vinu a trestá ich hriechy.“ 11 Hospodin mi povedal: „Neprihováraj sa za dobro tohto ľudu! 12 Keď sa budú postiť, nevypočujem ich prosbu, keď prinesú spaľovanú alebo pokrmovú obetu, neobľúbim si ich. Znivočím ich mečom, hladom a morom.“13 Povedal som: „Ach, Pane, Hospodin, proroci im hovoria: ‚Neuvidíte meč, nepostihne vás hladomor, lebo vám dám pravý pokoj na tomto mieste.‘“ 14 Hospodin mi odpovedal: „Proroci v mojom mene prorokujú lož. Neposlal som ich, nič som im neprikázal ani som k nim nehovoril. Prorokujú vám falošné videnie, ničomné veštenie a výmysly svojho srdca.“ 15 Preto Hospodin hovorí o prorokoch, ktorí prorokujú v jeho mene: „Hoci som ich neposlal, hovoria: ‚Meč a hlad nebudú v tejto krajine.‘ Títo proroci zahynú mečom a hladom. 16 Ľudí, ktorým oni prorokujú, postihne hlad a meč, budú pohodení na uliciach Jeruzalema a nebude nikoho, kto by ich pochoval, ani ich ženy, synov a dcéry. Ich zlobu vylejem na nich.“ 17 Povieš im túto reč: „Moje oči ronia slzy a slzia v noci i vo dne, pretože pannu, dcéru môjho ľudu, postihla veľká skaza, veľmi bolestná rana.18 Ak vyjdem na pole, hľa, prebodnutí mečom; ak vojdem do mesta, hľa, muky od hladu! Veď prorok i kňaz chodia bezradne po krajine. 19 Azda si celkom zavrhol Júdu alebo sa tvojej duši zošklivil Sion? Prečo si nás zbil a niet pre nás uzdravenia? Čakáme na pokoj, dobra však niet, na čas uzdravenia, ale tu je hrôza.20 Poznáme, Hospodin, svoju vinu, zlobu našich otcov, veď sme hrešili proti tebe.21 Nezavrhni nás pre svoje meno, neznevažuj trón svojej slávy! Pamätaj na svoju zmluvu s nami a nezruš ju!22 Či sú medzi ničotnými modlami národov také, ktoré dávajú dážď? Alebo dajú nebesia pŕšky? Či nie si to ty, Hospodin, Bože náš? V teba dúfame, lebo ty si utvoril toto všetko.“
Ev. Jána 10, 31 Židia znova zdvihli kamene, aby ho kameňovali. 32 Ježiš im povedal: „Ukázal som vám veľa dobrých skutkov od Otca, pre ktorý z nich ma kameňujete?“ 33 Židia mu odpovedali: „Nekameňujeme ťa za dobrý skutok, ale za rúhanie a preto, že sa robíš Bohom, hoci si len človek.“ 34 Ježiš im odpovedal: „Či vo vašom Zákone nie je napísané: Ja som povedal: Bohovia ste? 35 Ak nazval bohmi tých, ku ktorým zaznelo Božie slovo — a Písmo nemožno zrušiť! —, 36 ako teda, že tomu, ktorého Otec posvätil a poslal na svet, hovoríte: ‚Rúhaš sa!‘ len preto, že som povedal: ‚Som Boží Syn?‘ 37 Ak nekonám skutky svojho Otca, neverte mi. 38 Ale ak ich konám, aj keď neveríte mne, verte tým skutkom, aby ste spoznali a vedeli, že Otec je vo mne a ja v Otcovi.“ 39 Tu ho znova chceli chytiť, ale on sa im vymkol z rúk.40 Opäť odišiel za Jordán, na miesto, kde Ján pôvodne krstil, a zostal tam. 41 Mnohí prišli za ním a hovorili: „Ján síce neurobil nijaké znamenie, ale všetko, čo o ňom Ján povedal, je pravda.“ 42 A mnohí tam v neho uverili.

Jeremiáš 13; Ev. Jána 10,22-30
2026-02-16
Jeremiáš 13, 1 Takto mi povedal Hospodin: „Choď, kúp si ľanový opasok a polož si ho na bedrá, ale nedaj ho do vody.“ 2 Kúpil som si teda opasok podľa Hospodinovho slova a položil som si ho na bedrá. 3 Potom mi zaznelo slovo Hospodina po druhý raz takto: 4 „Vezmi si opasok, ktorý si si kúpil a máš ho na bedrách, vstaň, choď k Eufratu a tam ho ukry v skalnej trhline.“ 5 Šiel som, ukryl som ho pri Eufrate, ako mi prikázal Hospodin. 6 Po uplynutí mnohých dní mi Hospodin povedal: „Vstaň, choď k Eufratu a vezmi odtiaľ opasok, ktorý som ti ta prikázal ukryť.“ 7 Šiel som teda k Eufratu, vyhrabal som opasok a vzal z miesta, kde som ho ukryl. Opasok už bol skazený, nebol na nič.8 Vtedy prehovoril ku mne Hospodin: 9 „Takto hovorí Hospodin: ‚Rovnako pokazím pýchu Júdu a veľkú pýchu Jeruzalema. 10 Tento zlý národ, ktorý sa zdráha počúvať moje slová a so zatvrdnutým srdcom chodí za cudzími bohmi, aby im slúžil a klaňal sa im, dopadne ako tento opasok, ktorý nie je súci na nič. 11 Veď ako sa vinie opasok na bedrách muža, tak som privinul celý dom Izraela a celý dom Júdu,‘ znie výrok Hospodina, ‚aby bol mojím ľudom, slávou môjho mena, mojím cieľom, mojou ozdobou, ale neposlúchli.‘“ 12 Povedz im tieto slová: „Takto hovorí Hospodin, Boh Izraela: ‚Každý džbán sa naplní vínom.‘“ Nato ti povedia: „Či nevieme, že každý džbán sa naplní vínom? 13 Povedz im: Takto hovorí Hospodin: ‚Hľa, ja uvediem do opitosti všetkých obyvateľov tejto krajiny, kráľov, ktorí sedia na Dávidovom tróne, kňazov a prorokov i všetkých obyvateľov Jeruzalema. 14 Roztlčiem ich, muža o muža, otcov i synov spolu,‘ znie výrok Hospodina. ‚Bez ohľadu, bez zhovievavosti, bez ľútosti ich zničím.‘“ 15 Počúvajte, zbystrite sluch, nevystatujte sa, pretože takto hovorí Hospodin:16 „Vzdajte Hospodinovi, svojmu Bohu, chválu, kým sa nezotmie a kým vám nohy nenarazia na vrchy v súmraku. Budete čakať na svetlo, zmení ho však na tmu, urobí ho temnotou.17 Ak toto neposlúchnete, v skrytosti bude plakať moja duša a pre vašu pýchu bude usedavo nariekať, moje oči budú roniť slzy, lebo Hospodinovo stádo je v zajatí.“ 18 Povedz kráľovi a kráľovnej: „Posaďte sa nižšie, pretože vám z hlavy spadne vaša nádherná koruna.19 Mestá juhu sú uzavreté, nikto ich neotvorí. Odvlečú celé Judsko, odvlečú úplne. 20 Pozdvihnite zrak a hľaďte na tých, čo prichádzajú zo severu! Kdeže je stádo, ktoré ti bolo zverené, tvoje nádherné ovce?21 Čo povieš, keď sa ti stane, že nad tebou ustanovia za vodcov tých, ktorých si sama učila? Či ťa nezachvátia bolesti rodičky?22 Ak si povieš: ‚Prečo ma toto postihlo?‘ Pre tvoj veľký hriech zdvihli ti sukne, spôsobili ti násilie.23 Či môže Kúšijec zmeniť farbu svojej kože a leopard svoje škvrny? Ako dokážete konať dobro vy, navyknutí na zlobu?24 Rozoženiem ich ako plevy, ktoré poletujú vo vetre z púšte.25 Toto je tvoj lós, tvoj podiel, ktorý som ti vymeral,“ znie výrok Hospodina, „lebo si na mňa zabudla a spoliehala si sa na klamstvo.26 Ja ti však tvoju sukňu vyhrniem na tvár, aby bolo vidieť tvoju hanbu,27 tvoje cudzoložstvá, tvoje erdžania, tvoje hanebné smilstvá! Na kopcoch, na poli videl som tvoje ohavnosti. Beda ti, Jeruzalem, že sa nechceš očistiť! Ako dlho to ešte potrvá?“
Ev. Jána 10, 22 V Jeruzaleme boli vtedy sviatky Posvätenia chrámu. Bola zima. 23 Ježiš sa prechádzal v chráme v Šalamúnovej stĺpovej sieni. 24 Obstúpili ho Židia a povedali mu: „Dokedy nás chceš ešte držať v napätí? Ak si Mesiáš, povedz nám to otvorene!“ 25 Ježiš im odpovedal: „Povedal som vám, a neveríte. Skutky, ktoré ja konám v mene svojho Otca, svedčia o mne. 26 Ale vy neveríte, lebo nie ste z mojich oviec. 27 Moje ovce počúvajú môj hlas. Ja ich poznám a ony ma nasledujú. 28 Ja im dávam večný život a nezahynú naveky, nik mi ich nevytrhne z ruky. 29 Môj Otec, ktorý mi ich dal, je väčší než všetci, a nikto ich nemôže vytrhnúť Otcovi z ruky. 30 Ja a Otec sme jedno.“

Jeremiáš 12; Ev. Jána 10,16-21
2026-02-15
Jeremiáš 12, 1 Hospodin, ty si v práve, keď sa s tebou súdim. Predsa chcem s tebou hovoriť o práve. Prečo je úspešná cesta svojvoľných? Všetci, ktorí sa dopúšťajú nevery, si žijú pokojne.2 Zasadil si ich, už sa zakorenili, rástli a priniesli aj ovocie. Si blízky ich ústam, ale ďaleký ich srdcu.3 Ty však, Hospodin, poznáš ma i vidíš, skúmaš, aké je moje srdce voči tebe. Veď ich ako stádo na zabitie a posväť ich pre deň zabíjania.4 Dokedy bude smútiť krajina a vädnúť zeleň všetkých polí? Pre zlobu jej obyvateľov hynú zvieratá i vtáctvo, lebo hovoria: „Nevidí našu budúcnosť.“ 5 Keď ťa už beh s pešiakmi unavuje, ako sa do toho pustíš s koňmi? Keď si trúfaš iba v pokojnej krajine, čo budeš robiť v húštine Jordánu?6 Veď aj tvoji bratia, dom tvojho otca, aj tí sa odvrátili od teba a veľmi kričia za tebou. Never im, aj keď prívetivo hovoria k tebe.7 Opustil som svoj dom, zavrhol som svoje dedičstvo. Vydal som miláčika svojej duše do rúk jeho nepriateľov.8 Moje dedičstvo sa ku mne správa ako lev v lese; pozdvihlo proti mne svoj hlas, preto ho nenávidím.9 Moje dedičstvo je strakatý vták, dravci sú okolo neho. Nože, zhromaždite všetku poľnú zver, poďte k žrádlu.10 Mnohí pastieri mi zničili vinicu, pošliapali mi dedičstvo, môj rozkošný podiel obrátili na znivočenú púšť.11 Obrátili ju na púšť, smúti predo mnou spustošená, celá krajina je zničená, nikto si to však neberie k srdcu.12 Na všetky holé kopce na púšti prichádzajú ničitelia, lebo Hospodin má meč, ktorý požiera od jedného konca zeme po druhý. Nič živé nezostane na pokoji.13 Siali pšenicu, ale žali tŕnie, namáhali sa, ale nič nezískali. Vyšli na posmech so svojou úrodou pre planúci hnev Hospodina. 14 Takto hovorí Hospodin: „O všetkých zlých susedoch, ktorí siahli na dedičstvo, ktoré som dal svojmu ľudu, Izraelu, vravím: Vytrhnem ich z ich krajiny a Júdov dom vytrhnem spomedzi nich. 15 Keď ich vytrhnem, znova sa zľutujem nad nimi a každého vrátim k jeho dedičstvu, každého do jeho krajiny. 16 Potom, až sa priučia cestám môjho ľudu a budú prisahať na moje meno: ‚Akože žije Hospodin!‘, tak ako oni naučili môj ľud prisahať na Baala, vyrastú uprostred môjho ľudu. 17 Ak však nebudú počúvať, ten ľud určite vykorením a zničím,“ znie výrok Hospodina.
Ev. Jána 10, 16 Mám aj iné ovce, ktoré nie sú z tohto ovčinca. Aj tie musím priviesť. Budú počúvať môj hlas a bude jedno stádo a jeden pastier. 17 Otec ma preto miluje, že dávam svoj život, aby som ho opäť prijal. 18 Nik mi ho neberie, ja ho dávam sám od seba. Mám moc dať ho a mám moc zasa ho prijať. Taký príkaz som dostal od svojho Otca.“19 Pre tieto slová zasa nastala roztržka medzi Židmi. 20 Mnohí z nich hovorili: „Je posadnutý a šalie. Čo ho počúvate?“ 21 Iní zasa namietali: „To nie sú reči posadnutého. Môže azda démon otvárať oči slepým?“

Jeremiáš 11; Ev. Jána 10,11-15
2026-02-14
Jeremiáš 11, 1 Slovo, ktoré zaznelo od Hospodina Jeremiášovi: 2 „Čujte slová tejto zmluvy, hovorte ľuďom Judska a obyvateľom Jeruzalema. 3 Takto hovorí Hospodin, Boh Izraela: ‚Prekliaty je človek, ktorý neposlúcha slová tejto zmluvy, 4 ktorú som dal vašim otcom v čase, keď som ich vyviedol z Egypta, zo železnej pece.‘ Vtedy som povedal: ‚Poslúchajte môj hlas, robte všetko, čo som vám prikázal, a budete mojím ľudom a ja budem vaším Bohom.‘ 5 Tak splním prísahu, ktorou som sa zaviazal vašim otcom, že im dám krajinu, ktorá oplýva mliekom a medom, ako je to dnes. Vtedy som odpovedal: ‚Amen, Hospodin!‘“6 Potom mi Hospodin povedal: „Rozhlás všetky tieto slová v judských mestách a na uliciach Jeruzalema. Tam povieš: ‚Počúvajte slová tejto zmluvy a zachovávajte ich. 7 Veď som veľmi prízvukoval vašim otcom, a to vtedy, keď som ich vyviedol z Egypta, a až po tento deň som stále zdôrazňoval toto: »Poslúchajte môj hlas!« 8 Oni však nepočúvali, ani nezbystrili sluch, ale každý kráčal v tvrdosti svojho zlého srdca. Splním na nich všetky slová tejto zmluvy, ktorú som im dal, aby ju zachovávali, ale nerobili tak.‘“ 9 Hospodin mi povedal: „U Júdovcov a obyvateľov Jeruzalema sa zistilo sprisahanie. 10 Vrátili sa k hriechom dávnych otcov, odopreli poslúchať moje slová, ba chodili za inými bohmi, aby im slúžili. Dom Izraela a dom Júdu porušili zmluvu, ktorú som uzavrel s ich otcami.“ 11 Preto takto hovorí Hospodin: „Zošlem na nich nešťastie, pred ktorým nebudú môcť uniknúť, potom budú ku mne volať, ale nevypočujem ich. 12 Judské mestá a obyvatelia Jeruzalema pôjdu a budú volať o pomoc bohov, ktorým pálili kadidlo; tí ich však v čase nešťastia nezachránia.13 Koľko je tvojich miest, toľko je tvojich bohov, Júda, a koľko je ulíc v Jeruzaleme, toľko oltárov ste postavili Hanbe, oltárov na pálenie kadidla Baalovi.14 Ty však nepros za tento ľud, nepredkladaj zaň prosbu ani modlitbu, lebo keď budú ku mne volať vo svojom nešťastí, nevypočujem ich.15 Čo chce môj miláčik v mojom dome, kde iba úklady strojí? Či sľuby a posvätné mäso odstránia tvoje nešťastie, že opäť budeš môcť plesať?16 Zelenou olivou, okrášlenou krásnym ovocím pomenoval ťa Hospodin. V hukote veľkej búrky zapálil na nej oheň a spálil jej vetvy.17 Hospodin zástupov, ktorý ťa zasadil, pohrozil ti nešťastím pre zlo domu Izraela a domu Júdu, ktorého sa dopúšťali, aby mňa urážali, a pálili kadidlo Baalovi.“ 18 Hospodin ma poučil a pochopil som to, keď mi ukázal ich skutky. 19 Bol som ako krotký baránok vedený na zabitie, ani som nevedel, že stroja proti mne úklady: „Zničme strom v jeho miazge, vykoreňme ho zo zeme živých, aby sa nespomínalo jeho meno.“20 Hospodin zástupov, ty súdiš spravodlivo a skúmaš obličky i srdce. Kiežby som uvidel tvoju pomstu na nich, veď tebe som postúpil svoj spor.21 Preto takto hovorí Hospodin ľuďom v Anatóte, ktorí číhajú na môj život a pritom hovoria: „Neprorokuj v mene Hospodina a nezomrieš našou rukou.“ 22 Preto takto hovorí Hospodin zástupov: „Veru, navštívim ich. Mladíci pomrú mečom, ich synovia a dcéry zas pomrú hladom. 23 Nezostane z nich ani zvyšok, lebo privediem nešťastie na ľudí v Anatóte v roku ich navštívenia.“
Ev. Jána 10, 11 Ja som dobrý pastier. Dobrý pastier kladie svoj život za ovce. 12 Nájomník a ten, kto nie je pastier a ovce nie sú jeho, keď vidí prichádzať vlka, opúšťa ovce a uteká. A vlk ich chytá a rozháňa. 13 Veď on je len nájomník a nezáleží mu na ovciach. 14 Ja som dobrý pastier. Poznám svoje a moje poznajú mňa. 15 Ako mňa pozná Otec, aj ja poznám Otca a svoj život dávam za ovce.

Jeremiáš 10; Ev. Jána 10,7-10
2026-02-13
Jeremiáš 10, 1 Počujte slovo, ktoré hovorí Hospodin, Boh domu Izraela:2 Takto hovorí Hospodin: „Nepriúčajte sa ceste národov a nebeských znamení sa neľakajte, lebo ich sa ľakajú národy.3 Veď modly národov sú márnosťou. Je to iba drevo, sekerou zoťaté v lese, dielo vytvorené rukou umelca.4 Zdobia ich striebrom a zlatom, upevňujú ich klincami a kladivami, aby sa neknísali.5 Sú ako strašiak na uhorkovom poli, nehovoria a musia ich nosiť, lebo nechodia. Nebojte sa ich, pretože nemôžu škodiť, no ani dobro nevládzu konať.“6 Nikto nie je ako ty, Hospodin, ty si veľký, veľká je moc tvojho mena.7 Kto by sa ťa nebál, Kráľ národov? Áno, teba sa treba báť, lebo nik sa ti nevyrovná spomedzi všetkých mudrcov národov vo všetkých kráľovstvách.8 Všetci sú hlúpi a pochabí, dajú sa usmerňovať márnosťami, čírym drevom,9 tepaným striebrom, dovezeným z Taršíša, a zlatom z Ufázu, dielom rúk remeselníka a zlievača, odetým do červeného a fialového purpuru. Veď to všetko je dielo zručných umelcov.10 No Hospodin je pravý Boh, on je živý Boh a večný Kráľ. Pred jeho hnevom trasie sa zem, národy nevydržia jeho zlosť.11 Takto budete o nich hovoriť: „Bohovia, ktorí nestvorili nebesá a zem, sa stratia zo zeme i spod nebies.“12 Svojou mocou stvoril zem, svojou múdrosťou vytvoril svet a svojou rozumnosťou rozpäl nebesá.13 Keď sa ozve jeho hromový hlas, zahučia vody na nebesiach a od končín zeme dvíha oblaky, k dažďu vrhá blesky a zo svojich komôr vypúšťa vietor.14 Každý človek je hlúpy, bez rozumu, každý zlievač modiel vyšiel na posmech, lebo jeho modly sú klam a ducha v nich niet.15 Sú ničotou a výtvorom na posmech a v čase, keď ich postihne trest, budú zničené.16 Údel Jákoba nie je takýto, ním je Stvoriteľ všetkého a Izrael je jeho vlastným kmeňom, Hospodin zástupov je jeho meno. 17 Pozbieraj svoj uzlík zo zeme, obyvateľka obliehaného mesta.18 Veď takto hovorí Hospodin: „Tentoraz ako z praku vymrštím obyvateľov krajiny, dopustím na nich úzkosť, aby ma našli.“19 Beda mi, som dokaličený, moja rana je bolestivá. Ja som povedal: „To je moja choroba, znesiem ju.“20 Môj stan je spustošený, všetky povrazy sú roztrhané. Synovia ma opustili, niet ich. Niet toho, kto by mi stan znova postavil a rozvinul moje plachty.21 Pastieri boli hlúpi a Hospodina nehľadali, preto ani nemali úspech a všetky ich stáda sú rozohnané.22 Čuj, prichádza akási správa, veľké dunenie zo severnej krajiny, aby judské mestá boli premenené na púšť, na brloh šakalov.23 Viem, Hospodin, že človek nemá v moci svoju cestu, že nikto, kto chodí, neusmerňuje svoje kroky.24 Karhaj ma, Hospodin, ale mierne, nie vo svojom hneve, aby si ma nezničil.25 Svoj pálčivý hnev vylej na národy, ktoré ťa nepoznajú, a na pokolenia, ktoré nevzývajú tvoje meno. Veď vyjedali Jákoba, vyjedali ho, zničili ho a spustošili jeho nivy.
Ev. Jána 10, 7 Ježiš im znova povedal: „Amen, amen, hovorím vám: Ja som dvere k ovciam. 8 Všetci, čo prišli predo mnou, sú zlodeji a zbojníci, ale ovce ich nepočúvali. 9 Ja som dvere. Kto vojde cezo mňa, bude spasený. Bude vchádzať i vychádzať a nájde pastvu. 10 Zlodej prichádza, len aby kradol, zabíjal a hubil. Ja som prišiel, aby mali život, a to v hojnej miere.

Jeremiáš 9; Ev. Jána 10,1-6
2026-02-12
Jeremiáš 9, 1 Kiežby som mal na púšti prístrešie, kde nocujú pútnici, aby som mohol opustiť svoj ľud a odísť od neho. Veď všetci sú cudzoložníci a zberba zradcov.2 „Napínajú si jazyk ako luk, klamstvo, nie však vernosť, zavládlo v krajine. Páchajú jeden zločin za druhým, mňa však neuznávajú,“ znie výrok Hospodina.3 „Každý nech sa chráni pred svojím blížnym, nedôverujte ani svojmu bratovi, lebo každý brat je zbabelý podvodník a každý priateľ prichádza a ohovára.4 Všetci sa navzájom podvádzajú, nehovoria pravdu, učia svoj jazyk hovoriť lož, vyčerpávajú sa zvrátenosťou.5 Tvoj príbytok je uprostred podvodu. Pri podvádzaní o mne nechcú vedieť,“ znie výrok Hospodina.6 Preto takto hovorí Hospodin zástupov: „Hľa, ja ich tavím a skúmam, veď akože mám konať zoči-voči ich zločinnosti?7 Ich jazyk je smrtiaci šíp, ich ústa hovoria lesť. Pokoj, hovorí niekto priateľovi, v srdci však chystá úklad.8 Či ich nemám za to potrestať,“ znie výrok Hospodina, „azda sa nemám pomstiť na takomto národe? 9 Plačem a bedákam nad vrchmi a nad pastvinami púšte žalostím, nikto tade neprejde, lebo sú vypálené, nepočuť hlas stád, od nebeských vtákov až po dobytok, všetko sa rozpŕchlo, odišlo.10 Jeruzalem obrátim na rumovisko, na príbytok šakalov. Z judských miest urobím neobývanú pustatinu.“11 Kto je taký múdry, že si to vezme k srdcu a oznámi, čo mu hovorili Hospodinove ústa? Prečo hynie krajina ako vypálená púšť, cez ktorú nikto neprejde?12 Hospodin povedal: „Pretože opustili môj zákon, ktorý som im dal, neposlúchali ma a nešli za mnou, 13 išli však za svojím zatvrdeným srdcom a za baalmi, čomu ich priúčali ich otcovia,“ 14 preto Hospodin zástupov, Boh Izraela, hovorí toto: „Hľa, nakŕmim tento ľud palinou a napojím ich otrávenou vodou. 15 Rozptýlim ich medzi národy, ktoré nepoznajú oni ani ich otcovia, a pošlem na nich meč, dokiaľ ich nevyhubím.“16 Takto hovorí Hospodin zástupov: „Uvažujte a zavolajte nariekajúce ženy, nech prídu a po najmúdrejšie pošlite, aby prišli.17 Nech sa ponáhľajú a nad nami nariekajú, nech naše oči ronia slzy a nech kvapká voda spod našich mihalníc.18 Veď nárek počuť zo Siona: ‚Akí sme zničení a veľmi zahanbení! Krajinu musíme opustiť, naše príbytky sú vyvrátené.‘19 Počujte, ženy, slovo Hospodina, vaše uši nech prijímajú slová jeho úst. Naučte svoje dcéry nariekať a každá svoju priateľku žalostiť.20 Veď smrť vchádza cez naše okná, vniká do našich palácov, kynoží deti z ulice a mladíkov z námestí.“21 Vrav: Takto znie výrok Hospodina: „Ľudské mŕtvoly ako hnoj padajú na pole, ako snop za žencom a nikto ich nezbiera.“22 Takto hovorí Hospodin: „Múdry nech sa nechváli svojou múdrosťou, silák nech sa nehonosí svojou silou a boháč svojím bohatstvom.23 Kto sa však chváli, nech sa chváli tým, že je rozumný a pozná mňa, lebo ja som Hospodin, ktorý uskutočňuje milosrdenstvo, právo a spravodlivosť na zemi, veď v tom mám záľubu,“ znie výrok Hospodina.24 „Hľa, blíži sa čas,“ znie výrok Hospodina, „keď potrestám všetkých, ktorí, hoci sa dávajú obrezať, predsa sú neobrezaní: 25 Egypt, Júdu, Edóm, Ammónčanov, Moáb a všetkých, ktorí si strihajú sluchy a bývajú na púšti, pretože všetky tieto národy sú vlastne neobrezané, aj celý dom Izraela, keďže nemajú obrezané srdce.“
Ev. Jána 10, 1 „Amen, amen, hovorím vám: Kto nevchádza do ovčinca dverami, ale prelieza inokadiaľ, je zlodej a zbojník. 2 Kto však vchádza dverami, je pastier oviec. 3 Tomu vrátnik otvára a ovce počúvajú jeho hlas. On volá svoje ovce po mene a vyvádza ich. 4 Keď vyženie všetky svoje ovce, ide pred nimi a ony ho nasledujú, lebo poznajú jeho hlas. 5 Cudzieho však nebudú nasledovať, ale ujdú od neho, lebo cudzí hlas nepoznajú.“ 6 Ježiš im povedal toto prirovnanie, oni však nepochopili, o čom im to hovoril.

Jeremiáš 8; Ev. Jána 9,35-41
2026-02-11
Jeremiáš 8, 1 V tom čase,“ znie výrok Hospodina, „vyberú kosti judských kráľov, kosti kniežat, kosti kňazov, kosti prorokov, kosti obyvateľov Jeruzalema z ich hrobov 2 a rozložia ich pred slnkom, mesiacom a celým nebeským zástupom, ktoré milovali, ktorým slúžili, s ktorými chodili, ktorých sa vypytovali a ktorým sa klaňali. Nepozbierajú ich, ani nepochovajú, poslúžia ako hnoj na pole. 3 Milšia bude smrť ako život všetkým zvyškom, ktoré zostanú z tohto zločinného rodu, na každom mieste, kam ich vyženiem,“ znie výrok Hospodina zástupov. 4 Povieš im: Takto hovorí Hospodin: „Ak niekto padne, či nevstane? Ak sa niekto odvráti, či sa nevráti späť?5 Prečo sa tento ľud, odpadnutý Jeruzalem, sústavne odvracia? Pridržiavajú sa klamstva a zdráhajú sa obrátiť.6 Načúval som a počul som: Nehovoria pravdu, nikto neľutuje svoj zločin, aby povedal: ‚Čo som to urobil?‘ Každý beží ďalej ako kôň, ktorý sa ženie do boja.7 Aj bocian pod nebom pozná svoj čas; hrdlička, lastovička a žeriav dodržiavajú čas svojho príchodu, ale môj ľud nepozná Hospodinov právny poriadok.8 Ako môžete povedať: ‚Múdri sme a zákon Hospodina máme?‘ Lenže na lož ho mení lživé pero pisárov.9 Mudrci budú zahanbení, predesení a chytia ich. Opovrhli slovom Hospodina, akú múdrosť to majú?10 Preto ich ženy vydám iným, ich polia dobyvateľom, veď od najmenšieho až po najväčšieho všetci sú veľkí ziskuchtivci, od proroka až po kňaza, všetci podvádzajú.11 Ranu dcéry môjho ľudu liečia ľahkovážne. Hovoria: ‚Pokoj, pokoj.‘ Pokoja však niet.12 Budú zahanbení, lebo sa dopúšťajú ohavnosti, vôbec sa totiž nehanbia, ani červenať sa nevedia. Preto padnú s tými, čo musia padnúť, padnú, až ich navštívim,“ znie výrok Hospodina.13 „Chcem oberať ich úrodu,“ znie výrok Hospodina, „niet však hrozna na viniči, ani fíg na figovníku, ešte mu aj lístie uvädlo. Vydám ich tým, ktorí tadiaľ prechádzajú.“ 14 Prečo sedíme? Zhromaždime sa, poďme do opevnených miest, aby sme tam zahynuli! Veď Hospodin, náš Boh, nás zničí a napojí nás jedovatou vodou, lebo sme sa prehrešili proti Hospodinovi.15 Čakáme na pokoj, dobra však niet, na čas uzdravenia, ale tu je hrôza.16 Od Dánu počuť fŕkanie koní, erdžanie jeho mocných tátošov otriasa celou zemou. Prídu a vyžerú celú krajinu, to, čoho je plná, mesto i jeho obyvateľov.17 „Pošlem proti vám hadov, vretenice, na ktoré neúčinkuje zaklínanie, a budú vás štípať,“ znie výrok Hospodina. 18 Zmocňuje sa ma neliečiteľný žiaľ, moje srdce je choré.19 Dcéra môjho ľudu volá o pomoc z ďalekej krajiny: „Či nie je Hospodin na Sione? Či nie je na ňom jeho Kráľ?“ „Prečo ma len popudzovali svojimi modlami a cudzími ničotami?“20 „Prešla žatva, pominulo leto, ale my nie sme zachránení!“21 Pre rany dcéry môjho ľudu som zronený, smútim, hrôza sa ma zmocňuje.22 Či niet balzamu v Gileáde? Niet tam azda lekára? Prečo niet uzdravenia pre dcéru môjho ľudu?23 Kiežby som mal hlavu plnú vody a moje oko bolo prameňom sĺz, aby som mohol oplakávať vo dne i v noci pobitých dcéry môjho ľudu.
Ev. Jána 9, 35 Ježiš sa dopočul, že ho vyhodili. Vyhľadal ho a povedal mu: „Ty veríš v Syna človeka?“ 36 Ten mu odpovedal: „A kto je to, Pane, aby som v neho veril?“ 37 Ježiš mu povedal: „Už si ho videl; je to ten, čo sa s tebou rozpráva.“ 38 A on povedal: „Verím, Pane,“ a klaňal sa mu. 39 Tu Ježiš povedal: „Súdiť som prišiel na tento svet, aby tí, čo nevidia, videli, a tí, čo vidia, oslepli.“40 Počuli to farizeji, ktorí boli pri ňom, a povedali mu: „Vari sme aj my slepí?“ 41 Ježiš im odpovedal: „Keby ste boli slepí, nemali by ste hriech. Vy však hovoríte: ‚Vidíme,‘ a tak váš hriech zostáva.“

Jeremiáš 7; Ev. Jána 9,24-34
2026-02-10
Jeremiáš 7, 1 Slovo, ktoré zaznelo od Hospodina Jeremiášovi: 2 „Postav sa do brány Hospodinovho domu a oznám tam toto slovo. Povedz: ‚Počujte slovo Hospodina, všetci Júdovci, ktorí cez tieto brány prichádzate klaňať sa Hospodinovi.‘“ 3 Takto hovorí Hospodin zástupov, Boh Izraela: „Napravte svoje cesty a svoje skutky, aby som vás mohol nechať bývať na tomto mieste. 4 Nespoliehajte sa však na takéto klamlivé reči: ‚Hospodinov chrám, Hospodinov chrám, Hospodinov chrám je toto!‘ 5 Ak skutočne napravíte svoje cesty a skutky, ak naozaj budete uplatňovať právo medzi ľuďmi, 6 ak nebudete utláčať cudzinca, sirotu a vdovu, ak nebudete na tomto mieste prelievať nevinnú krv a ak nebudete chodiť za cudzími bohmi na vlastnú škodu, 7 potom vás nechám bývať na tomto mieste, v krajine, ktorú som dal vašim otcom od vekov naveky.8 Lenže vy sa spoliehate na klamlivé slová, ktoré neprinesú úžitok. 9 Či chcete kradnúť, vraždiť, falošne prisahať, páliť Baalovi kadidlo a behať za cudzími bohmi, ktorých nepoznáte, 10 a potom prísť a postaviť sa predo mňa v tomto dome, ktorý sa nazýva mojím menom, a hovoriť: ‚Sme v bezpečí!‘, len aby ste mohli naďalej robiť všetky tieto ohavnosti? 11 Či tento dom, ktorý sa nazýva mojím menom, je vo vašich očiach pelech lotrov? Ja sám som to videl,“ znie výrok Hospodina.12 „Choďte len na moje miesto, ktoré je v Šile, kde som predtým pripravil príbytok pre svoje meno, a pozrite, čo som z neho urobil pre zločinnosť môjho ľudu, Izraela. 13 Teraz však, pretože ste robili všetky tieto skutky,“ znie výrok Hospodina, „keď som k vám neustále hovoril, nepočúvali ste, a keď som vás volal, neodpovedali ste, 14 naložím s týmto domom, ktorý sa nazýva mojím menom a na ktorý sa vy spoliehate, s miestom, ktoré som dal vám a vašim otcom, ako som naložil so Šilom. 15 Odoženiem vás spred seba, ako som odohnal všetkých vašich bratov, celé potomstvo Efrajima.“ 16 „Ty sa však neprihováraj za tento ľud, nevysielaj za nich prosby a modlitby, neobracaj sa, lebo ťa nevypočujem. 17 Či nevidíš, čo robia po judských mestách a po uliciach Jeruzalema? 18 Deti zbierajú drevo, otcovia zakladajú oheň, ženy miesia cesto na koláče pre Kráľovnú nebies. Pripravujú nápojové obety cudzím bohom, aby ma zarmucovali. 19 Urážajú mňa?“ znie výrok Hospodina. „Nerobia hanbu skôr sami sebe?“ 20 Preto takto hovorí Pán, Hospodin: „Môj hnev a moje rozhorčenie vylejem na toto miesto, na ľudí, na dobytok, na stromy poľa a plody zeme; bude horieť a nevyhasne.“ 21 Takto hovorí Hospodin zástupov, Boh Izraela: „Hromaďte spaľované obety na obety s hostinou a jedzte mäso. 22 Vašim otcom som nehovoril ani neprikazoval vtedy, keď som ich vyviedol z Egypta, o spaľovaných obetách a obetách s hostinou. 23 Dal som im iba tento príkaz: ‚Poslúchajte môj hlas a budem vaším Bohom a vy budete mojím ľudom. Kráčajte po každej ceste, ktorú vám prikazujem, aby sa vám dobre vodilo.‘ 24 Oni ma však nepočúvali, neboli ochotní zbystriť sluch, vzdorovito kráčali vo svojom zlom zmýšľaní a obrátili sa ku mne chrbtom, a nie tvárou. 25 Odo dňa, keď vaši otcovia vyšli z Egypta, neustále až podnes som k nim posielal svojich služobníkov, prorokov, 26 ale nepočúvali ma a neboli ochotní zbystriť sluch, zatvrdili si šiju a boli horší ako ich otcovia.“ 27 Keď im povieš všetky tieto slová, nebudú ťa počúvať, ak na nich zavoláš, neodpovedia ti. 28 Povedz im teda: „Toto je národ, ktorý neposlúcha Hospodina, svojho Boha, ani nie je ochotný prijať výstrahu. Zahynula vernosť a vytratila sa z ich úst. 29 Ostrihaj si vlasy a odhoď ich, na holiach zaspievaj žalospev! Hospodin zavrhol a odhodil pokolenie, na ktoré sa hnevá.30 Veď Júdovci robili, čo sa mi nepáči,“ znie výrok Hospodina. „Svoje ohavnosti umiestnili v dome, ktorý sa nazýva mojím menom, aby ho poškvrnili. 31 Vybudovali obetnú výšinu Tófet, ktorá je v údolí Ben-Hinnóm, aby tam mohli páliť svojich synov a dcéry ohňom, čo som im neprikázal, čo mi ani na myseľ neprišlo. 32 Preto prídu dni,“ znie výrok Hospodina, „že už sa nebude hovoriť Tófet ani údolie Ben-Hinnóm, ale Údolie vraždenia a v Tófete sa bude pochovávať pre nedostatok miesta. 33 Mŕtvoly tohto ľudu budú pokrmom nebeských vtákov a poľnej zveri a nebude nikoho, kto by ich odplašil. 34 Odstránim z miest Júdu a z jeruzalemských ulíc hlas radosti a hlas veselosti, hlas ženícha a hlas nevesty, a krajina sa stane rumoviskom.
Ev. Jána 9, 24 Zavolali teda toho človeka, ktorý bol slepý, druhý raz a vyzvali ho: „Vzdaj Bohu slávu! My vieme, že ten človek je hriešny.“ 25 On však odpovedal: „Či je hriešny, neviem, ale jedno viem, že som bol slepý a teraz vidím.“ 26 Spýtali sa ho teda: „Čo ti urobil? Ako ti otvoril oči?“ 27 Odpovedal im: „Už som vám to povedal, a nepočúvali ste. Prečo to chcete počuť znova? Chcete sa azda aj vy stať jeho učeníkmi?“ 28 Vynadali mu a povedali: „Ty si jeho učeník, my sme Mojžišovi učeníci. 29 My vieme, že s Mojžišom hovoril Boh, ale o tomto nevieme, ani odkiaľ je.“ 30 Ten človek povedal: „Práve to je čudné, že vy neviete, odkiaľ je, a mne otvoril oči. 31 Vieme, že Boh hriešnikov nevypočuje, ale vypočuje toho, kto je bohabojný a plní jeho vôľu. 32 Nikdy nebolo počuť, že by slepému od narodenia niekto otvoril oči. 33 Keby on nebol od Boha, nemohol by nič urobiť.“ 34 Odpovedali mu: „Ty si sa celý v hriechoch narodil a ideš nás poúčať?“ A vyhnali ho von.

Jeremiáš 6; Ev. Jána 9,18-23
2026-02-09
Jeremiáš 6, 1 Utekajte, Benjamínovci, sprostred Jeruzalema! V Tekóe zatrúbte na roh, nad Bét-Keremom zdvihnite znamenie na poplach, lebo od severu hrozí nešťastie a veľká skaza.2 Krásnu a rozmaznanú dcéru Siona zničím.3 Prídu k nej pastieri so svojimi stádami, postavia okolo nej stany a každý vypasie svoje okolie.4 Chystajte sa na boj proti nej! Povstaňte, vytiahnime na poludnie! Beda nám, lebo deň sa skláňa a večerné tiene sa predlžujú.5 Povstaňte, tiahnime v noci a spustošme jej paláce!“6 Veď takto hovorí Hospodin zástupov: „Vyrubujte stromy a navŕšte proti Jeruzalemu násyp. Je to mesto, ktoré si zaslúži potrestanie, veď je v ňom samé násilie.7 Ako zo studne vyviera voda, tak z neho vyviera zloba. Ozýva sa v ňom násilie a útlak, pred sebou mám stále chorobu a ranu.8 Prijmi napomenutie, Jeruzalem, aby sa moja duša nevzdialila od teba, aby som z teba neurobil púšť, neobývanú krajinu.“9 Toto hovorí Hospodin zástupov: „Ako dôkladne sa paberkuje vo vinici, tak sa stane so zvyškom Izraela. Prilož si ruku ako vinohradník na jeho výhonky.“10 „Komu mám hovoriť a koho varovať, čo by ma počúval? Ucho majú neobrezané, nemôžu vnímať. Slovo Hospodina majú na posmech, nemajú v ňom záľubu.11 Naplnený som hnevom Hospodina, nevládzem ho viac držať.“ „Vylejem ho na dieťa na ulici a na hlúčik zhromaždených mladíkov. Aj muža chytia so ženou, starca s tým, čo doplnil vek.12 Ich domy si poberú iní, aj polia a ženy, lebo vystriem ruku proti obyvateľom krajiny,“ znie výrok Hospodina.13 „Veď všetci, od najmenšieho až po najväčšieho, sú veľkí ziskuchtivci, od proroka až po kňaza, všetci podvádzajú.14 Ranu môjho ľudu liečia povrchne. Hovoria: ‚Pokoj, pokoj.‘ Pokoja však niet.15 Budú zahanbení, lebo sa dopúšťajú ohavnosti, vôbec sa totiž nehanbia, ani červenať sa nevedia. Preto padnú s tými, čo musia padnúť, padnú, až ich navštívim,“ znie výrok Hospodina.16 Takto hovorí Hospodin: „Zastavte sa na cestách, pozerajte a skúmajte dávne chodníky. Kde je dobrá cesta, po nej choďte a nájdete odpočinok pre svoju dušu. Odpovedali však: ‚Nepôjdeme!‘17 Postavil som nad vami strážcov: ‚Načúvajte hlasu trúby!‘ Odpovedali však: ‚Nebudeme načúvať!‘18 Preto čujte, národy, a poznaj, pospolitosť, čo sa s nimi stane.19 Počuj, zem! Pozri, ja privediem na tento ľud pohromu ako ovocie ich zámerov. Veď moje slová neposlúchali a mojím zákonom opovrhli.20 Načo mi je kadidlo zo Šeby a voňavá trstina z ďalekej krajiny? Vo vašich spaľovaných obetách nemám záľubu, ani vaše obety s hostinou nemám rád.“21 Preto takto hovorí Hospodin: „Staviam tomuto ľudu prekážky a potknú sa o ne; zahynú otcovia spolu so synmi i susedia spolu zahynú.“22 Takto hovorí Hospodin: „Pozri, zo severnej krajiny prichádza ľud, od končín zeme dvíha sa veľký národ.23 Berú luk a oštep, sú ukrutní a neľútostní, ich hlas hučí ako more, cválajú na koňoch vystrojení ako muž do boja proti tebe, dcéra Siona.24 Počuli sme o ňom chýr, ruky nám ochabli, úzkosť nás zovrela i bolesť ako rodičku.25 Nechoďte von na pole ani po ceste nekráčajte, lebo meč nepriateľa a hrôza je naokolo.26 Dcéra môjho ľudu, odej sa do vrecoviny, váľaj sa v popole, smúť ako za jedináčikom, trpko nariekaj: ‚Náhle prišiel proti nám ničiteľ!‘27 Ustanovil som ťa, aby si skúšal a skúmal môj ľud, aby si spoznal a preskúšal ich cesty.28 Všetci sú vzdorovití vzbúrenci, chodia a ohovárajú, sú ako bronz a železo, všetci sú skazení.29 Mech fučí, z ohňa vypadáva olovo, tavič nadarmo taví, zločinci sa nedajú oddeliť.30 Nazývajú ich odhodeným striebrom, pretože Hospodin ich odhodil.“
Ev. Jána 9, 18 Židia však neverili, že bol slepý a že začal vidieť, kým si nezavolali jeho rodičov. 19 Opýtali sa ich: „Je toto ten váš syn, o ktorom hovoríte, že sa narodil slepý? Ako to, že teraz vidí?“ 20 Jeho rodičia odpovedali: „Vieme, že toto je náš syn a že sa narodil slepý. 21 Ale nevieme, ako to, že teraz vidí, a nevieme ani to, kto mu otvoril oči. Jeho sa opýtajte. Má svoje roky, sám bude hovoriť o sebe.“ 22 Rodičia tak hovorili preto, lebo sa báli Židov. Židia sa totiž už dohodli, že každého, kto by ho vyznával ako Mesiáša, vylúčia zo synagógy. 23 Preto rodičia uzdraveného povedali: „Má svoje roky, jeho sa opýtajte!“

Stretávame sa vo svojom
2026-02-08 08:00 - 17:00
Priatelia, po mnohých rokoch putovania po rôznych zariadeniach sa stretávame vo vlastných priestoroch.
Vďaka veľkej Božej milosti sme sa po mnohých rokoch hľadania stali majiteľmi jednej časti budovy bývalej škôlky na Komenského ulici.
Je pred nami veľa práce, no už teraz máme veľkú radosť z toho, komu všetkému budú môcť tieto priestory slúžiť.
Momentálne sa stretávame na bohoslužbách každú nedeľu od 9:30.
Všetci ste srdečne vítaní.
Vstup na parkovisko je medzi budovami 201 a 210.

Jeremiáš 5; Ev. Jána 9,13-17
2026-02-08
Jeremiáš 5, 1 Prebehnite ulicami Jeruzalema, pozerajte, skúmajte a hľadajte po jeho námestiach, ak nájdete niekoho, kto by konal podľa práva a dodržiaval vernosť, tak mu odpustím.2 Aj keď hovoria: ‚Akože žije Hospodin!‘ určite prisahajú falošne.“3 Hospodin, či tvoje oči nehľadajú vernosť? Udrel si ich, ale zostali bezcitní, ničil si ich, ale neprijali karhanie, zatvrdili sa väčšmi ako kameň a zdráhali sa obrátiť.4 Ja som však povedal: „Sú to len úbožiaci, prihlúpi, lebo nepoznajú cestu Hospodina, právny poriadok svojho Boha.5 Zájdem k vysokopostaveným a budem s nimi hovoriť, tí predsa poznajú cestu Hospodina, právny poriadok svojho Boha.“ Aj tí však polámali jarmo a roztrhali povrazy.6 Preto ich lev z lesa pobije, vlk zo stepi ich znivočí, leopard striehne na ich mestá, každého, kto z nich vykročí, roztrhá, pretože sa rozmnožili ich hriechy a závažné sú ich zvrátenosti.7 „Ach, ako ti to mám odpustiť? Tvoji synovia ma opustili a prisahali na tých, čo nie sú bohovia. Sýtil som ich, oni však cudzoložili, v dome neviestky sa schádzali.8 Sú to vypasené a bujné žrebce, každý erdží za ženou svojho blížneho.9 Či toto nemám potrestať,“ znie výrok Hospodina, „a či sa na takomto národe nemám vypomstiť?10 Vystúpte na jeho viničné terasy a ničte, ale úplne ich nezničte. Odstráňte jeho ratolesti, lebo nepatria Hospodinovi.11 Dom Izraela a dom Júdu sa mi úplne spreneverili,“ znie výrok Hospodina.12 „Zapreli Hospodina a hovorili: ‚Niet ho! Nepríde na nás nešťastie, neuzrieme ani meč, ani hlad.‘13 Proroci sú ako vietor a jeho slovo nie je v nich; tak nech sa im stane.“14 Preto takto hovorí Hospodin, Boh zástupov: „Pretože hovoria takéto reči, zmením tento ľud na drevo a svoje slová v tvojich ústach na oheň, ktorý ich strávi.15 Dom Izraela, z diaľky privediem proti tebe národ,“ znie výrok Hospodina, „národ vytrvalý, pradávny, národ, ktorého jazyk nepoznáš a nerozumieš, čo hovorí.16 Jeho tulec je ako otvorený hrob, samí hrdinovia.17 Požerie tvoju žatvu i tvoj chlieb, požerie tvojich synov i tvoje dcéry, požerie tvoje ovce i tvoj dobytok, požerie tvoje hrozno i tvoje figy, mečom dobyje tvoje opevnené mestá, na ktoré sa spoliehaš:18 No ani v tie dni,“ znie výrok Hospodina, „vás úplne nezničím. 19 Ak potom povedia: ‚Prečo nám Hospodin, náš Boh, toto všetko urobil?‘, povedz im: ‚Ako ste ma vy opustili a slúžili ste cudzím bohom vo svojej krajine, tak vy budete slúžiť cudzincom v krajine, ktorá vám nepatrí.‘“20 Toto oznámte v Jákobovom dome a vyhláste to aj v Judsku:21 „Počuj toto, národ hlúpy a nerozumný! Majú oči, ale nevidia, majú uši, ale nepočujú.22 Či sa ma nebojíte?“ znie výrok Hospodina. „Či sa netrasiete predo mnou? Moru som určil piesok za breh ako večnú hrádzu, ktorú neprekročí. Hoci dorážajú jeho vlny, nič nezmôžu, hoci hučia, neprekročia ju.23 Tento národ však má srdce vzdorovité a odbojné; odvrátili sa a odišli.24 Ani si nepomysleli: ‚Bojme sa Hospodina, nášho Boha, ktorý v pravý čas dáva dážď, dážď jesenný i jarný, aj týždne určené na žatvu nám zachováva.‘25 Vaše viny to narušili, vaše hriechy vás pozbavili dobra.26 Aj v mojom ľude sa nájdu svojvoľníci, čo zhrbení striehnu ako poľovníci, stavajú osídla na chytanie ľudí.27 Ako je kôš plný vtákov, tak sú ich domy plné podvodu; preto sa zveľadili a obohatili.28 Stučneli a vypásli sa, ešte aj zlými rečami prekypujú. Súdny spor nevedú, o pravotu siroty nemajú záujem, a súdny spor chudobných neriešia.29 Či toto nemám potrestať,“ znie výrok Hospodina, „a či sa na takomto národe nemám vypomstiť?30 Hrôza a ohavnosť sa deje v krajine.31 Proroci prorokujú klamstvo a kňazi vládnu na vlastnú päsť, môjmu ľudu sa to však páči. Čo urobíte, keď sa to skončí?
Ev. Jána 9, 13 Toho predtým slepého zaviedli k farizejom. 14 Ale v ten deň, keď Ježiš urobil blato a otvoril mu oči, bola sobota. 15 Preto sa ho aj farizeji opýtali, ako začal vidieť. Povedal im: „Priložil mi na oči blato, umyl som sa a vidím.“ 16 Tu niektorí z farizejov povedali: „Ten človek nie je z Boha, lebo nezachováva sobotu.“ Iní však hovorili: „Ako môže hriešny človek robiť takéto znamenia?“ A vznikla medzi nimi roztržka. 17 Opýtali sa teda znova toho slepého: „Čo hovoríš o ňom ty? Veď tebe otvoril oči!“ A on odpovedal: „Je prorok!“

Jeremiáš 4; Ev. Jána 9,1-12
2026-02-07
Jeremiáš 4, 1 „Ak sa chceš obrátiť, Izrael,“ znie výrok Hospodina, „vráť sa ku mne! Ak odstrániš spredo mňa svoje ohavnosti a nebudeš blúdiť,2 ale budeš prisahať: ‚Na živého Hospodina!‘ poctivo, pravdivo a spravodlivo, vtedy sa ním budú žehnať národy a ním sa budú chváliť.“3 Takto hovorí Hospodin ľudu Judska a Jeruzalema: „Preorte si úhor a nesejte do tŕnia!4 Obrežte sa pre Hospodina, odstráňte predkožku svojho srdca, muži Judska a obyvatelia Jeruzalema, aby nevyšľahol môj hnev ako oheň a nehorel neuhasiteľne pre zlobu vašich skutkov.5 Oznámte v Judsku, rozhláste v Jeruzaleme a povedzte: ‚Trúbte v krajine na roh, volajte z celej sily a hovorte: »Zhromaždite sa a pôjdeme do opevnených miest!«‘6 Vztýčte zástavu na Sione, utekajte a nezastavujte sa, lebo privediem nešťastie od severu a veľkú záhubu.7 Vystúpil lev zo svojej húštiny, vyrazil ničiteľ národov, vyšiel zo svojho miesta, aby tvoju krajinu premenil na púšť. Tvoje mestá budú zničené, zostanú bez obyvateľov.8 Preto oblečte si vrecovinu, plačte a nariekajte, lebo pálčivý Hospodinov hnev sa od nás neodvrátil.9 V ten deň,“ znie výrok Hospodina, „kráľ i kniežatá stratia odvahu, kňazi stŕpnu a proroci zmeravejú.10 Povedia: ‚Ach, Pane, Hospodin, veľmi si sklamal ľud i Jeruzalem.‘ Veď si povedal: ‚Budete mať pokoj;‘ no teraz meč ohrozuje život.11 V tom čase sa bude hovoriť tomuto ľudu a Jeruzalemu: Horúci vietor z hôľ, z púšte sa valí na dcéru môjho ľudu, nie nato, aby previeval a čistil.12 Veľmi zúrivý víchor mi odtiaľ prichádza, teraz i ja vyhlásim nad nimi svoj rozsudok.13 Pozri, blíži sa ako oblaky, jeho vozy sú ako víchrica, jeho kone sú rýchlejšie ako orly. ‚Beda nám, sme stratení!‘“14 Očisti si, Jeruzalem, srdce od zloby, aby si sa zachránil. Dokedy budeš v sebe uchovávať zločinné plány?15 Veď z Dánu prichádza správa a zlá správa z Efrajimského pohoria.16 Pripomeňte národom, ohláste Jeruzalemu: „Dobyvatelia prichádzajú z ďalekej krajiny a dvíhajú hlas proti judským mestám.17 Obkľučujú ho poľní strážcovia, pretože mi vzdoroval,“ znie výrok Hospodina.18 „Tvoje cesty a skutky ti to spôsobili. Toto je tvoja zloba! Aká je len trpká! Preniká ti až do srdca.“19 Hruď moja, hruď moja, bolesťou sa zvíjam! Steny môjho srdca! Srdce sa mi búri, mlčať nemôžem. Veď moja duša počuje zvuk trúby, bojový pokrik.20 Skazu za skazou hlásia, lebo celá krajina je zničená. Náhle pustnú moje stany, v okamihu moje stanové závesy.21 Dokedy mám hľadieť na zástavu a počúvať zvuk trúby?22 Veď hlúpy je môj ľud, nepoznáva ma. Sú to synovia nerozumní, nechápaví. Múdri sú, keď chcú páchať zlo, ale dobro konať nevedia.23 Pozeral som na krajinu, no bola pustá a prázdna, na nebesá, no ich svetla nebolo.24 Pozeral som na vrchy, chveli sa a všetky kopce sa klátili.25 Pozeral som, no človeka nebolo, i všetko nebeské vtáctvo odletelo.26 Pozeral som na ovocný sad, stal sa púšťou a zrútili sa všetky jeho mestá pred Hospodinom, pred jeho pálčivým hnevom.27 Veď takto hovorí Hospodin: „Celá krajina sa stane pustatinou, ale úplne ju nezničím.28 Pre toto bude žialiť krajina a hore stmavnú nebesá, lebo som vyriekol, čo zamýšľam, neľutujem to a neodstúpim od toho.29 Pred hrmotom jazdcov a lukostrelcov uteká celé mesto, vchádzajú do húštin a vyliezajú na bralá. Všetky mestá sú opustené a niet v nich obyvateľov.30 Čo chceš robiť, ty, spustošená, že sa obliekaš do purpuru, zdobíš sa zlatým šperkom a zvýrazňuješ si oči líčidlom? Darmo sa krášliš! Tvoji milenci tebou opovrhujú, číhajú ti na život.31 Veď počujem akoby výkrik rodičky akoby stonanie prvorodičky, hlas dcéry Siona, ktorá vzdychá a zalamuje rukami: ‚Ach, beda mi, som bezmocná, vydaná vrahom napospas!‘
Ev. Jána 9, 1 Ako šiel, zbadal človeka slepého od narodenia. 2 Jeho učeníci sa ho opýtali: „Rabbi, kto zhrešil, že sa narodil slepý? On, či jeho rodičia?“ 3 Ježiš odpovedal: „Ani on, ani jeho rodičia nezhrešili, ale stalo sa to preto, aby sa na ňom zjavili Božie skutky. 4 My musíme konať skutky toho, ktorý ma poslal, dokiaľ je deň; prichádza noc, keď nik nemôže pracovať. 5 Kým som na svete, som svetlo sveta.“ 6 Keď to povedal, napľul na zem, urobil zo sliny blato, potrel mu ním oči 7 a povedal mu: „Choď, umy sa v rybníku Siloe,“ čo v preklade znamená Poslaný. Odišiel teda, umyl sa a šiel vidiaci. 8 Susedia a tí, čo ho predtým vídali žobrať, povedali: „Nie je to ten, čo tu sedával a žobral?“ 9 Jedni vraveli: „Je to on!“ Druhí hovorili: „Nie je, ale mu je podobný.“ On sám povedal: „Ja som to!“ 10 Opýtali sa ho teda: „Ako to, že sa ti otvorili oči?“ 11 On odpovedal: „Človek menom Ježiš urobil blato, potrel mi oči a povedal: ‚Choď k Siloe a umy sa!‘ Šiel som teda, a keď som sa umyl, začal som vidieť.“ 12 Opýtali sa ho: „Kde je ten človek?“ Odpovedal: „Neviem.“

Jeremiáš 3; Ev. Jána 8,48-59
2026-02-06
Jeremiáš 3, 1 Potom mi zaznelo slovo Hospodina takto: „Ak muž prepustí svoju ženu a ona odíde od neho, potom sa oddá inému mužovi, či sa ešte vráti k nej? Či nie je táto krajina celkom poškvrnená? Ty si smilnila s mnohými priateľmi a máš sa vrátiť ku mne?“ znie výrok Hospodina.2 „Pozdvihni si oči k holiam a pozri tam, kde si nebola poškvrnená. Vysedávala si na cestách ako Arab na púšti. Znesvätila si krajinu smilstvami a svojimi zločinmi.3 Prestali dažde a nebolo ani neskorého dažďa. Ty si však mala čelo ako neviestka, vôbec si sa nehanbila.4 Pravda, teraz voláš na mňa: ‚Otče, ty si predsa môj priateľ od mladosti.5 Či budeš natrvalo prechovávať hnev? Či sa budeš navždy hnevať?‘ Takto hovoríš, ale robíš zle, ako len vládzeš.“6 V dňoch kráľa Joziáša mi Hospodin povedal: „Videl si, čo robila izraelská odpadlíčka? Chodila na každý vysoký vrch a pod každý zelený strom a tam smilnila. 7 Myslel som si: ‚Po všetkom, čo popáchala, vráti sa ku mne;‘ ale nevrátila sa. Videla to však jej sestra, judská nevernica. 8 Videla, že som odohnal preč izraelskú odpadlíčku, pretože cudzoložila, a dal som jej prepúšťací list, no judská nevernica, jej sestra, sa nebála, šla a smilnila aj ona. 9 Svojím vyzývavým smilstvom znesvätila celú krajinu a cudzoložila s kameňom i drevom. 10 Ani po tom všetkom sa jej neverná judská sestra nevrátila ku mne s úprimným srdcom, ale falošne,“ znie výrok Hospodina.11 Hospodin mi povedal: „Izraelská odpadlíčka je spravodlivejšia ako judská nevernica. 12 Choď, volaj tieto slová smerom k severu a hovor: ‚Vráť sa, izraelská odpadlíčka!‘,“ znie výrok Hospodina. „Moja tvár sa na vás nebude mračiť, veď ja som milostivý,“ znie výrok Hospodina, „nebudem sa hnevať navždy.13 Len uznaj svoju vinu, že si sa spreneverila Hospodinovi, svojmu Bohu, že si blúdila na svojich cestách za cudzími bohmi, pod každý zelený strom, na môj hlas si však nedbala,“ znie výrok Hospodina.14 „Vráťte sa, odpadlíci,“ znie výrok Hospodina, „lebo ja som váš Pán. Vezmem vás po jednom z mesta a po dvoch z rodu a privediem vás na Sion. 15 Dám vám pastierov podľa svojho srdca a budú vás pásť rozumne a obozretne. 16 Keď sa budete množiť a plodiť v krajine v tých dňoch,“ znie výrok Hospodina, „nebudú už hovoriť: ‚Archa Hospodinovej zmluvy!‘ Nikto nebude na ňu myslieť, nebude ju spomínať ani po nej túžiť, ani ju viac nezhotovia. 17 V tom čase Jeruzalem budú volať trónom Hospodina a zhromaždia sa k nemu všetky národy do Jeruzalema pre meno Hospodina a nebudú už chodiť podľa svojho zatvrdeného zlého srdca. 18 V tých dňoch príde dom Júdu k domu Izraela a vrátia sa spolu zo severnej krajiny do krajiny, ktorú som dal vašim otcom ako dedičné vlastníctvo.“19 Ja som však povedal: „Ako ťa zaradím medzi synov a dám ti vytúženú krajinu, najskvostnejšie dedičstvo národov?“ Povedal som: „Budete ma volať: ‚Otče môj‘ a neodvrátite sa odo mňa.20 No ako neverná žena opúšťa svojho druha, tak ste ma neverne opustili vy, dom Izraela,“ znie výrok Hospodina.21 Hlas počuť na holiach, úpenlivý plač synov Izraela, lebo si pokrivili cesty, zabudli na Hospodina, svojho Boha.22 „Vráťte sa, odpadlíci, vyliečim vás z odpadlíctva.“ „Pozri, prichádzame k tebe, lebo ty si Hospodin, náš Boh.23 Naozaj, klamom sú kopce, lomoz na vrchoch. Naozaj v Hospodinovi, našom Bohu, je spása Izraela.24 Hanba pohltila mozole našich otcov od našej mladosti, ich ovce, dobytok, synov i dcéry.25 Ležíme vo svojej hanbe, pokrýva nás naša potupa, lebo sme zhrešili proti Hospodinovi, nášmu Bohu, my aj naši otcovia od našej mladosti až podnes a neposlúchali sme Hospodina, nášho Boha.“
Ev. Jána 8, 48 Židia mu odpovedali: „Nehovoríme vari dobre, že si Samaritán a že si posadnutý démonom?“ 49 Ježiš odpovedal: „Ja nie som posadnutý démonom, ale ctím si Otca, a vy ma znevažujete. 50 Ja nehľadám svoju slávu; je však ten, kto ju pre mňa hľadá a ten súdi. 51 Amen, amen, hovorím vám: Ak niekto zachováva moje slovo, neuzrie smrť naveky.“ 52 Židia mu povedali: „Teraz sme spoznali, že si posadnutý démonom. Abrahám zomrel, aj proroci, a ty hovoríš: ‚Ak niekto zachováva moje slovo, neokúsi smrť naveky.‘ 53 Si azda väčší ako náš otec Abrahám, ktorý zomrel? Aj proroci pomreli. Kým sa robíš?“ 54 Ježiš odpovedal: „Ak sám seba oslavujem, moja sláva nestojí za nič. Je tu môj Otec, ktorý ma oslavuje a o ktorom hovoríte: ‚On je naším Bohom!‘ 55 Vy ste ho nepoznali. No ja ho poznám. Keby som povedal, že ho nepoznám, bol by som klamár, podobne ako vy. Ale ja ho poznám a zachovávam jeho slovo. 56 Váš otec Abrahám zaplesal, že uvidí môj deň; aj videl a zaradoval sa.“ 57 Židia mu povedali: „Ešte nemáš päťdesiat rokov a videl si Abraháma?“ 58 Ježiš im odpovedal: „Amen, amen, hovorím vám: Skôr ako bol Abrahám, Ja som!“ 59 Tu zdvihli kamene a chceli ich hádzať do neho. Ježiš sa však skryl a vyšiel z chrámu.

Jeremiáš 2; Ev. Jána 8,37-47
2026-02-05
Jeremiáš 2, 1 Slovo Hospodina mi zaznelo takto:2 „Choď a krič do uší Jeruzalema: ‚Toto hovorí Hospodin: Spomínam si na lásku tvojej mladosti, na ľúbosť z čias tvojich zásnub, keď si ma nasledoval po púšti v krajine bez siatiny.3 Izrael bol svätým Hospodinovi, prvotinou jeho úrody, všetci, čo z nej jedli, museli za to pykať, nešťastie ich postihlo,‘“ znie výrok Hospodina.4 Čujte slovo Hospodina, dom Jákobov i všetky rody domu Izraela!5 Takto hovorí Hospodin: „Akú neprávosť na mne našli vaši otcovia, že sa vzdialili odo mňa? Šli za márnosťou a vyšli na márnosť.6 Nehovorili: ‚Kde je Hospodin, ktorý nás vyviedol z Egypta, ktorý nás viedol po púšti, po krajine stepí a roklín, po krajine vyprahnutej a temnej, po krajine, ktorou nikto neprejde, ktorú človek neobýva?‘7 Voviedol som vás do krajiny sadov, aby ste sa živili jej plodmi a dobrotami. Prišli ste a moju krajinu ste poškvrnili, moje dedičstvo ste zohavili.8 Kňazi sa nepýtali: ‚Kde je Hospodin?‘ Hoci sa vyznali v zákone, mňa nepoznali, pastieri sa proti mne vzbúrili, proroci v mene Baala veštili a chodili za tými, čo nie sú ničím osožní.9 Preto sa ešte budem s vami pravotiť,“ znie výrok Hospodina, „i s deťmi vašich detí sa budem pravotiť.10 Prejdite ostrovy Kittejcov a rozhliadnite sa, pošlite do Kedáru a skúmajte dôkladne, všimnite si, či sa niečo také stalo.11 Či si nejaký národ zmenil bohov? — Hoci to ani bohovia neboli. Môj ľud však zamenil svoju slávu za čosi, čo neosoží.12 Žasnite nad tým, nebesá, zhrozte sa úžasne,“ znie výrok Hospodina.13 „Dvoch zločinov sa dopustil môj ľud, mňa opustil, prameň živej vody, aby si vykopal cisterny, cisterny popraskané, ktoré neudržia vodu.14 Či je Izrael otrokom alebo doma narodeným sluhom? Prečo sa stal korisťou?15 Levy naňho revú, ozývajú sa. Jeho krajinu obrátili na pustatinu, jeho mestá sú vypálené a neobývané.16 Aj synovia Memfisu a Tachpanchésu ťa vypásli až po temeno.17 Či ti to nezapríčinilo tvoje odpadnutie od Hospodina, tvojho Boha, keď ťa viedol cestou?18 Načo ideš do Egypta? Napiť sa azda vody z Nílu? Načo ideš do Asýrie? Napiť sa azda vody z Eufratu?19 Tvoja zloba ťa potrestá a tvoje nevernosti ťa skárajú. Spoznaj a viď, aké trpké a zlé je to, že si opustil Hospodina, svojho Boha, a nemáš zo mňa strach,“ znie výrok Pána, Hospodina zástupov.20 „Už dávno si polámala svoje jarmo, roztrhala si svoje putá a povedala si: ‚Nebudem otročiť!‘ Na každom vysokom kopci a pod každým zeleným stromom sa rozvaľuješ, ty neviestka.21 Zasadil som ťa ako šľachtený vinič, len pravé semeno. Ako si sa mi mohla premeniť na planý a cudzí vinič?22 Keby si sa umyla aj lúhom a použila veľa mydla, škvrna tvojej viny zostane predo mnou,“ znie výrok môjho Pána, Hospodina.23 „Ako môžeš hovoriť: ‚Nepoškvrnila som sa, za baalmi som nechodila?‘ Pozri na svoju cestu v údolí, spoznaj, čo si urobila, ty ľahká ťava, čo strečkuje po ceste,24 divá oslica, navyknutá na púšť, čo v roztúženosti vetrí, kto ju uspokojí v jej ruji? Kto ju hľadá, neunaví sa, nájde ju v jej mesiaci.25 Daj si pozor, aby si nezostala bosá a tvoje hrdlo nevysmädlo. Ty však hovoríš: ‚Darmo je! Nie! Veď milujem cudzincov a budem za nimi chodiť.‘26 Ako sa zahanbí prichytený zlodej, tak sa zahanbí dom Izraela, oni, ich králi, kniežatá, ich kňazi i proroci,27 ktorí drevu hovoria: ‚Ty si môj otec‘ a skale: ‚Ty si ma zrodila.‘ Ku mne sa však obracajú chrbtom, a nie tvárou. Ak sa im zle vodí, vtedy volajú: ‚Povstaň a zachráň nás!‘28 Kde sú tvoji bohovia, čo si si urobil? Nech vstanú a zachránia ťa, keď budeš v núdzi! Koľko je tvojich miest, toľko je tvojich bohov, Judsko!29 Prečo sa so mnou pravotíte? Všetci ste sa mi spreneverili,“ znie výrok Hospodina.30 „Darmo som bil vašich synov, neprijali moje napomenutie. Váš meč požieral vašich prorokov ako dravý lev.“31 Toto pokolenie, vy si všímajte slovo Hospodina: „Stal som sa azda pre Izrael púšťou alebo krajinou strašných temnôt? Ľud môj, prečo hovoríš: ‚Chceme byť voľní, už nepôjdeme k tebe?‘32 Či panna zabudne na svoju ozdobu, nevesta na svoj opasok? Môj ľud však zabudol na mňa už od dávnych dní.33 Ako dobre si len upravuješ cestu, aby si vyhľadala lásku! Tak si si aj na zločiny navykla na svojich cestách.34 Aj na obrubách ti našli krv nevinných chudobných, hoci si ich nepristihla pri vlámaní. Napriek tomu všetkému hovoríš:35 ‚Som nevinná, jeho hnev sa odvrátil odo mňa.‘ Tu som, posúdim ťa, pretože tvrdíš: ‚Nezhrešila som.‘36 Čo sa tak veľmi náhliš zmeniť svoju cestu? Aj s Egyptom vyjdeš na hanbu, ako si vyšla na hanbu s Asýriou.37 Aj odtiaľ vyjdeš s rukami nad hlavou. Keďže Hospodin zavrhol tvoje opory, s nimi neuspeješ.“
Ev. Jána 8, 37 Viem, že ste Abrahámovo potomstvo, a predsa ma chcete zabiť, lebo sa moje slovo vo vás neujíma. 38 Ja hovorím to, čo som videl u Otca, a vy robíte to, čo ste počuli od svojho otca.“39 Odpovedali mu: „Naším otcom je Abrahám!“ Ježiš im povedal: „Ak ste Abrahámove deti, mali by ste robiť Abrahámove skutky! 40 Teraz však chcete zabiť mňa — človeka, ktorý vám povedal pravdu, ktorú počul od Boha. Toto Abrahám neurobil. 41 Vy robíte skutky svojho otca.“ Povedali mu: „My sme sa nenarodili zo smilstva; máme jediného Otca, Boha.“ 42 Ježiš im povedal: „Keby bol Boh váš Otec, milovali by ste ma, veď ja som vyšiel a prichádzam od Boha. Neprišiel som sám od seba, ale on ma poslal. 43 Prečo nechápete moju reč? — Preto, že nemôžete počúvať moje slovo. 44 Vaším otcom je diabol a chcete plniť žiadosti svojho otca. On bol od počiatku vrahom ľudí a nestál v pravde, lebo v ňom niet pravdy. Keď hovorí lož, hovorí z toho, čo mu je vlastné, pretože je klamár a otec lži. 45 Mne však neveríte, pretože ja hovorím pravdu. 46 Kto z vás ma usvedčí z hriechu? A keď hovorím pravdu, prečo mi neveríte? 47 Kto je z Boha, počúva Božie slová. Vy nepočúvate preto, lebo nie ste z Boha.“

Jeremiáš 1; Ev. Jána 8,30-36
2026-02-04 08:00 - 17:00
Jeremiáš 1, 1 Reči Jeremiáša, syna Chilkiju, spomedzi kňazov v Anatóte v Benjamínovej krajine. 2 Hospodin k nemu prehovoril v dňoch judského kráľa Joziáša, Amónovho syna, v trinástom roku jeho vlády 3 a v dňoch judského kráľa Jojakíma, Joziášovho syna, až do konca jedenásteho roka judského kráľa Cidkiju, Joziášovho syna, až do odvlečenia Jeruzalema v piatom mesiaci.4 Slovo Hospodina mi zaznelo takto:5 „Skôr než som ťa utvoril v matkinom živote, poznal som ťa; skôr než si vyšiel z lona, posvätil som ťa; ustanovil som ťa za proroka národom.“6 Povedal som: „Pane môj, Hospodine, veď neviem hovoriť, lebo som ešte len chlapec.“7 Hospodin mi však povedal: „Nehovor: ‚Ja som chlapec,‘ lebo pôjdeš, ku komukoľvek ťa pošlem a povieš všetko, čo ti prikážem!8 Neboj sa ich, veď som s tebou, aby som ťa vyslobodil,“ znie výrok Hospodina.9 Potom Hospodin vystrel ruku a dotkol sa mi úst. Hospodin mi povedal: „Pozri, vložil som svoje slová do tvojich úst.10 Ustanovil som ťa dnes nad národmi a nad kráľovstvami, aby si vytrhával a rúcal, ničil a plienil, aby si budoval a sadil.“11 Potom mi zaznelo slovo Hospodina takto: „Čo vidíš, Jeremiáš?“ Ja som odpovedal: „Vidím prút mandľovníka.“ 12 Hospodin mi povedal: „Dobre si videl, pretože bdiem nad svojím slovom, aby som ho splnil.“13 Potom mi zaznelo slovo Hospodina druhý raz takto: „Čo vidíš?“ Povedal som: „Vidím prekypujúci hrniec a jeho otvor je od severu.“ 14 Hospodin mi povedal: „Od severu sa valí pohroma na všetkých obyvateľov krajiny.15 Veď zavolám na všetky kmene kráľovstiev na severe,“ znie výrok Hospodina. „Prídu a každý si postaví trón pred vchodom do brán Jeruzalema proti všetkým hradbám dookola a proti všetkým judským mestám.16 Potom vynesiem svoj rozsudok nad nimi pre všetku ich zlobu, pretože ma opustili, pálili kadidlo cudzím bohom a klaňali sa výtvoru svojich rúk.17 Ty si však opáš bedrá, vstaň a povedz im všetko, čo som ti prikázal! Nemaj pred nimi strach, aby som ťa nimi nenastrašil!18 Pozri, ja som ťa dnes urobil opevneným mestom, železným stĺpom a bronzovou hradbou proti celej krajine, proti kráľom Judska a jeho kniežatám, proti jeho kňazom a ľudu krajiny.19 Budú proti tebe bojovať, ale nepremôžu ťa, lebo ja som s tebou,“ znie výrok Hospodina, „aby som ťa zachránil.“
Ev. Jána 8, 30 Keď to hovoril, mnohí v neho uverili. 31 Vtedy povedal Ježiš Židom, ktorí v neho uverili: „Ak vy zostanete v mojom slove, budete naozaj mojimi učeníkmi, 32 poznáte pravdu a pravda vás vyslobodí.“ 33 Odpovedali mu: „Sme potomkovia Abraháma a nikdy sme nikomu neslúžili. Ako to, že ty hovoríš: ‚Stanete sa slobodnými‘?“ 34 Ježiš im odpovedal: „Amen, amen, hovorím vám: Každý, kto pácha hriech, je otrokom hriechu. 35 A otrok nezostáva v dome natrvalo. Syn zostáva navždy. 36 Ak vás teda Syn vyslobodí, budete naozaj slobodní.

Sudcov 21; Ev. Jána 8,21-29
2026-02-03
Sudcov 21, 1 Izraelskí muži sa zaprisahali v Micpe: „Nikto z nás nedá dcéru Benjamínovcovi za ženu.“ 2 Ľud prišiel do Bételu. Sedeli tam pred Bohom do večera a hlasno, usedavo nariekali. 3 Vzdychali: „Prečo, Hospodin, Bože Izraela, sa v Izraeli stalo, že dnes jeden z jeho kmeňov chýba?“ 4 Na druhý deň zavčasu ráno tam ľud postavil oltár a priniesol spaľované obety i obety spoločenstva.5 Izraeliti sa pýtali: „Kto sa zo všetkých izraelských kmeňov nedostavil do zhromaždenia pred Hospodina?“ Odznela totiž vážna prísaha proti každému, kto nepríde k Hospodinovi do Micpy, určite zomrie. 6 Izraeliti ľutovali svojho brata Benjamína a vraveli: „Dnes bol vyťatý jeden kmeň z Izraela. 7 Ako to urobíme, aby pozostalí Benjamínovci nezostali bez žien, keďže sme sa zaprisahali na Hospodina, že im nedáme svoje dcéry za ženy?“8 Spytovali sa: „Je nejaký izraelský kmeň, ktorý sa nedostavil k Hospodinovi do Micpy?“ A predsa, z Jabéš-Gileádu nik neprišiel do tábora do zhromaždenia. 9 Pri počítaní ľudu sa zistilo, že z obyvateľov Jabéš-Gileádu ta neprišiel vtedy nikto. 10 Pospolitosť vyslala dvanásťtisíc udatných bojovníkov. Vydala im rozkaz: „Choďte pobiť mečom obyvateľov Jabéš-Gileádu aj so ženami a deťmi! 11 Toto je vaše poslanie: Vykonajte hubiacu kliatbu na každom príslušníkovi mužského pohlavia i na každej osobe ženského pohlavia, ktorá poznala muža na lôžku.“ 12 Medzi obyvateľmi Jabéš-Gileádu našli štyristo panenských dievčat, ktoré nepoznali muža na lôžku. Tie priviedli do tábora v Šile v Kanaáne.13 Celá pospolitosť poverila poslov, aby sa porozprávali s Benjamínovcami, ktorí boli na skale Rimmón a navrhli im mier. 14 Benjamínovci sa vrátili; pospolitosť im dala ženy, ktoré ostali nažive spomedzi žien Jabéš-Gileádu; lenže neušli sa všetkým. 15 Ľud ľutoval Benjamínovcov, lebo Hospodin spôsobil trhlinu medzi kmeňmi Izraela. 16 Starší v pospolitosti sa spytovali: „Čo máme robiť so zvyšujúcimi, aby sa im ušli ženy, keď benjamínske ženy boli vyhubené?“ 17 Povedali: „Dedičné vlastníctvo tých, čo unikli, bude patriť Benjamínovi, aby nebol vykynožený jeden kmeň z Izraela. 18 My im však nemôžeme dobrovoľne dať svoje dcéry za ženy.“ Izraeliti sa totiž zaprisahali: „Nech je prekliaty, kto dobrovoľne dá ženu Benjamínovcovi!“19 Povedali: „Každoročne býva slávnosť na počesť Hospodina v Šile, ktoré je severne od Bételu a východne od cesty, ktorá vystupuje z Bételu do Síchemu a južne od Lebony.“ 20 Benjamínovcom prikázali: „Choďte a striehnite vo viniciach. 21 Keď uvidíte, že šilské dievčatá vychádzajú tancovať, vyjdite z viníc a uchváťte si každý ženu zo šilských dcér a choďte do benjamínskej krajiny. 22 Keď prídu ich otcovia alebo bratia vadiť sa s vami, odpoviete im: ‚Dožičte nám ich, lebo každý z nás nezískal ženu vo vojne. Vy ste nám ich nedali dobrovoľne, lebo by ste sa boli prehrešili.‘“23 Benjamínovci tak aj urobili: Vzali si ženy podľa svojho počtu z tancujúcich, ktoré uchvátili, odišli a vrátili sa do svojho dedičstva; vystavali mestá a bývali v nich. 24 Potom sa Izraeliti odtiaľ rozišli, každý k svojmu kmeňu a k svojmu rodu, teda každý odišiel do svojho dedičného vlastníctva. 25 V tom čase v Izraeli nebolo kráľa. Každý robil, čo pokladal za správne.
Ev. Jána 8, 21 Tu im znova povedal: „Ja odchádzam a budete ma hľadať a zomriete vo svojom hriechu. Kam ja odchádzam, tam vy nemôžete prísť.“ 22 Vtedy Židia povedali: „Azda sa len nezabije, keď hovorí: ‚Kam ja odchádzam, tam vy nemôžete prísť‘?“ 23 A povedal im: „Vy ste zdola, ja som zhora. Vy ste z tohto sveta, ja nie som z tohto sveta. 24 Preto som vám povedal, že zomriete vo svojich hriechoch. Ak totiž neuveríte, že Ja som, zomriete vo svojich hriechoch.“ 25 Opýtali sa ho teda: „Kto si ty?“ Ježiš im odpovedal: „Od začiatku ten, o kom vám hovorím. 26 Mám o vás veľa čo povedať a súdiť, ale ten, čo ma poslal, je pravdivý a ja hovorím svetu to, čo som počul od neho.“ 27 Oni však neporozumeli, že im hovorí o Otcovi. 28 Ježiš im teda povedal: „Keď vyzdvihnete Syna človeka, vtedy spoznáte, že Ja som a že nič nerobím sám od seba, ale hovorím tak, ako ma naučil Otec. 29 A ten, čo ma poslal, je so mnou. Nenechal ma samého, pretože ja robím vždy to, čo sa jemu páči.“

Sudcov 20,29-48; Ev. Jána 8,12-20
2026-02-02
Sudcov 20, 29 Izrael prichystal proti Gibei zálohy zo všetkých strán.30 Na tretí deň Izraeliti vyšli do boja proti Benjamínovcom a ako vždy zoradili sa do boja proti Gibei. 31 Benjamínovci zaútočili proti ľudu a dali sa vylákať ďaleko od mesta. Ako predtým, začali aj teraz zabíjať mužov z ľudu. Na cestách, z ktorých jedna vystupuje do Bételu a druhá do Gibey, padlo na poli asi tridsať Izraelitov. 32 Benjamínovci si hovorili: „Porazíme ich ako predtým.“ No Izraeliti sa dohovorili: „Dajme sa na útek a tak ich vylákajme na cesty ďaleko od mesta!“ 33 Nato všetci izraelskí muži opustili svoje miesta a zoradili sa pri Baal-Tamáre. Izraelská záloha však zatiaľ vyrazila zo svojho postavenia západne od Geby. 34 Proti Gibei nastúpilo desaťtisíc vybraných mužov z celého Izraela a strhol sa taký tuhý boj, že Benjamínovci nezbadali, ako blízko je ich záhuba.35 Vtedy Hospodin porazil Benjamína pred Izraelom. Izraeliti toho dňa pobili dvadsaťpäťtisícsto mužov; všetci vedeli bojovať s mečom. 36 Benjamínovci videli, že sú porazení. Izraelskí muži ustupovali pred Benjamínovcami, lebo sa spoliehali na zálohu, ktorú prichystali proti Gibei. 37 Záloha vyrazila, vtrhla do Gibey a mečom pobila všetkých, čo boli v meste. 38 Izraelskí muži sa dohodli s mužmi zo zálohy, že im dajú dymom z mesta znamenie. 39 Preto sa izraelskí muži v boji obrátili a ustupovali. Benjamínovci začali zabíjať niekoľkých Izraelitov — zabili asi tridsať mužov — a hovorili si: „Porážame ich ako predtým.“ 40 Vtedy začal stúpať z mesta stĺp dymu ako znamenie. Keď sa Benjamínovci ohliadli späť, videli, že z celého mesta vystupuje do neba dym ako pri celostnej obete. 41 Potom sa izraelskí muži obrátili. Benjamínovci sa vyľakali, lebo videli, že im hrozí záhuba. 42 Obrátili sa a utekali pred Izraelitmi smerom na púšť, ale neunikli boju, a tí, čo vychádzali z mesta, spôsobili medzi nimi pohromu. 43 Obkľúčili Benjamína, ustavične ho prenasledovali a deptali ho od Nóchy na východ až po Gibeu. 44 Tak padlo z Benjamína osemnásťtisíc mužov, samých udatných bojovníkov.45 Keď sa Benjamínovci obrátili a utekali na púšť po skalu Rimmón, Izraeliti pozabíjali zvyšky z nich v počte päťtisíc mužov. Prenasledovali ich až po Gidóm a zabili z nich ešte dvetisíc mužov. 46 Všetkých padlých Benjamínovcov toho dňa bolo dvadsaťpäťtisíc mužov schopných bojovať mečom, samých udatných bojovníkov. 47 Šesťsto mužov sa obrátilo a zutekalo na púšť na skalu Rimmón; na skale Rimmón zostali štyri mesiace. 48 Izraelskí muži sa vrátili k Benjamínovcom a pozabíjali ich mečom, pobili všetko, čo v meste zostalo nažive, teda aj dobytok a vôbec všetko, čo sa tam nachádzalo. Všetky mestá, ktoré našli, podpálili.
Ev. Jána 8, 12 Potom k nim Ježiš znova prehovoril: „Ja som svetlo sveta. Kto mňa nasleduje, nebude chodiť v tme, ale bude mať svetlo života.“ 13 Farizeji mu však povedali: „Ty sám svedčíš o sebe; tvoje svedectvo nie je pravdivé.“ 14 Ježiš im odpovedal: „Hoci sám svedčím o sebe, moje svedectvo je pravdivé, pretože viem, odkiaľ som prišiel a kam idem. Vy však neviete, odkiaľ prichádzam, ani kam idem. 15 Vy súdite podľa tela, ja nesúdim nikoho. 16 Ak však súdim, môj súd je pravdivý, pretože nesúdim sám, ale so mnou i Otec, ktorý ma poslal. 17 Aj vo vašom Zákone je napísané, že svedectvo dvoch ľudí je pravdivé. 18 O sebe svedčím ja a svedčí o mne aj Otec, ktorý ma poslal.“ 19 Nato mu povedali: „Kde je tvoj Otec?!“ Ježiš odpovedal: „Nepoznáte ani mňa, ani môjho Otca. Keby ste poznali mňa, poznali by ste aj môjho Otca.“ 20 Tieto slová povedal pri pokladnici, keď učil v chráme. A nikto ho nechytil, lebo ešte neprišla jeho hodina.

Sudcov 20,1-28; Ev. Jána 8,1-11
2026-02-01
Sudcov 20, 1 Potom vyšli všetci Izraeliti a celá pospolitosť od Dánu po Beér-Šebu ako aj obyvatelia Gileádu a ako jeden muž sa zhromaždili pred Hospodina do Micpy. 2 Náčelníci všetkého ľudu, všetky kmene Izraela sa dostavili do zhromaždenia Božieho ľudu. Bolo to štyristotisíc pešiakov, ozbrojených mečom.3 Benjamínovci sa dopočuli, že Izraeliti vyšli hore do Micpy. Izraeliti sa pýtali: „Povedzte, ako sa mohol stať tento zločin?!“ 4 Nato Léviovec, muž zavraždenej ženy, odpovedal: „So svojou vedľajšou ženou som prišiel prenocovať do benjamínskej Gibey. 5 Gibejčania však povstali proti mne a v noci ma v tom dome obkľúčili s úmyslom zabiť ma. Moju vedľajšiu ženu natoľko zneužili, že zomrela. 6 Nato som mŕtvolu svojej vedľajšej ženy vzal a rozsekal som ju na kusy, ktoré som rozoslal do všetkých krajov dedičného vlastníctva Izraela, pretože spáchali podlú hanebnosť v Izraeli. 7 Keďže ste všetci Izraeliti, chopte sa veci a tu rozhodnite!“ 8 Všetok ľud povstal ako jeden muž a rozhodol: „Nikto z nás nepôjde do svojho stanu, nikto sa nevráti domov. 9 S Gibeou teraz naložíme takto: Lósom sa určí, ako pôjdeme proti nej. 10 Z každého izraelského kmeňa vyberieme desať mužov zo sta, sto z tisíca a tisíc z desiatich tisícov, aby sa starali o potravu pre ľud, ktorý prišiel benjamínskej Gebe odplatiť všetku ohavnosť, ktorú spáchala v Izraeli.“ 11 Potom sa pri meste zhromaždili všetci Izraeliti ako jeden muž.12 Izraelské kmene rozoslali mužov do celého benjamínskeho kmeňa s odkazom: „Aký to zločin sa spáchal u vás?! 13 Teraz vydajte tých ničomníkov z Gibey. Ich smrťou odstránime zlo z Izraela.“ Benjamínovci však nechceli poslúchnuť výzvu svojich izraelských bratov 14 a zhromaždili sa zo svojich miest do Gibey na boj proti Izraelitom. 15 Benjamínovcov sa z miest v ten deň napočítalo dvadsaťšesťtisíc mečom ozbrojených mužov okrem sedemsto vybraných mužov, obyvateľov Gibey. 16 Medzi tými všetkými bolo sedemsto vybraných mužov ľavákov a všetci vedeli z praku presne vrhať kamene bez toho, aby pochybili.17 Z Izraela bez Benjamína napočítali štyristotisíc mečom ozbrojených bojaschopných mužov. 18 Izraeliti šli do Bételu, aby sa spýtali Boha. Izraeliti sa pýtali: „Kto z nás má ísť prvý do boja proti Benjamínovcom?“ Hospodin odpovedal: „Ako prvý vytiahne Júda.“ 19 Izraeliti ráno vstali a rozložili tábor oproti Gibei.20 Muži z Izraela nastúpili do boja proti Benjamínovcom a zoradili sa proti nim do boja oproti Gibei. 21 Benjamínovci vyrazili z Gibey a pobili toho dňa dvadsaťdvatisíc Izraelitov. 22 No ľud, izraelskí muži, sa vzchopil a znova sa zoradil do boja na tom istom mieste, kde sa zoradil v prvý deň. 23 Izraeliti vyšli do Bételu a do večera plakali pred Hospodinom. Potom sa spýtali Hospodina: „Máme znova ísť do boja proti našim bratom Benjamínovcom?“ Hospodin odpovedal: „Bojujte proti nim!“24 Na druhý deň sa teda Izraeliti priblížili k Benjamínovcom. 25 No aj na druhý deň Benjamínovci zaútočili proti nim z Gibey a z Izraelitov pobili ešte osemnásťtisíc mužov, hoci všetci vedeli zaobchádzať s mečom. 26 Potom Izraeliti, všetok ľud, vystúpili hore do Bételu. Tam nariekali a sedeli pred Hospodinom celý deň až do večera, postili sa a priniesli Hospodinovi spaľované obety i obety spoločenstva. 27 Potom sa Izraeliti spýtali Hospodina. V tom čase tam bola totiž archa Božej zmluvy 28 a v tom čase vykonával pri nej kňazskú službu Pinchás, syn Eleazára, Áronovho syna. Izraeliti sa pýtali: „Máme ďalej bojovať proti synom nášho brata Benjamína alebo máme prestať?“ Hospodin odpovedal: „Bojujte, lebo zajtra vám ich vydám do rúk.“
Ev. Jána 8, 1 Ježiš odišiel na Olivový vrch. 2 Včasráno znova vošiel do chrámu a všetok ľud prichádzal k nemu. Sadol si a vyučoval ich. 3 Tu zákonníci a farizeji priviedli ženu pristihnutú pri cudzoložstve. Postavili ju doprostred 4 a povedali mu: „Učiteľ, túto ženu pristihli priamo pri cudzoložstve. 5 Mojžiš nám v Zákone prikázal takéto ženy ukameňovať. Čo teda povieš ty?“6 Týmito slovami ho skúšali, aby ho mohli obžalovať. Ježiš sa však sklonil dole a písal prstom po zemi. 7 Keď sa ho neprestávali vypytovať, vzpriamil sa a povedal im: „Kto z vás je bez hriechu, nech prvý hodí do nej kameň!“ 8 A znova sa zohol a písal po zemi. 9 Keď to začuli, odchádzali jeden po druhom, počnúc staršími, až tam zostal sám s tou ženou, ktorá bola uprostred. 10 Ježiš sa vzpriamil a opýtal sa jej: „Žena, kde sú? Nik ťa neodsúdil?“ 11 Odpovedala: „Nikto, Pane!“ Ježiš jej povedal: „Ani ja ťa neodsudzujem. Choď a odteraz už nehreš!“

Sudcov 19; Ev. Jána 7,40-53
2026-01-31
Sudcov 19, 1 V tom čase, keď v Izraeli nebolo kráľa, istý Léviovec býval ako cudzinec na odľahlom svahu Efrajimského pohoria. Za svoju vedľajšiu ženu si vzal istú dievku z judského Betlehema. 2 Táto vedľajšia žena ho raz v hneve opustila a odišla do otcovského domu v judskom Betleheme. Zdržala sa tam asi štyri mesiace. 3 Jej muž šiel za ňou, aby jej prehovoril do svedomia a priviedol ju späť. So sebou mal sluhu a dva osly. Keď ho uviedla do domu svojho otca a jej otec ho zbadal, s radosťou mu šiel oproti. 4 Jeho tesť, dievkin otec, ho zdržiaval; preto zostal uňho tri dni. Tam jedli, pili aj nocovali. 5 Na štvrtý deň včasráno sa chystal odcestovať, no otec dievky prehováral svojho zaťa: „Posilnite sa kúskom chleba a potom pôjdete.“ 6 Zostali teda a obaja spolu jedli a pili. Dievkin otec potom navrhol mužovi: „Zabav sa, zostaň cez noc a dobre sa cíť!“ 7 Keď sa muž predsa chystal odísť, tesť naňho naliehal a on tam prenocoval. 8 Piateho dňa zavčasu ráno sa chystal na cestu. No dievkin otec naliehal: „Najprv sa, prosím, posilni!“ Zdržali sa, kým sa deň nenachýlil a obaja spolu jedli. 9 Muž potom vstal, aby sa vydal na cestu so svojou vedľajšou ženou. No jeho tesť, dievkin otec, ho opäť prehováral: „Pozri, deň sa už nachýlil; prenocuj tu a urob si pohodlie! Zajtra zavčasu vstanete a vydáš sa na cestu do svojho stanu.“ 10 Muž však už nechcel prenocovať, ale s dvoma osedlanými oslami, svojou vedľajšou ženou a so sluhom sa vydal na cestu a prišiel pred Jebús, teda pred Jeruzalem.11 Keď boli pri Jebúse a deň už veľmi pokročil, sluha povedal svojmu pánovi: „Poď, prosím, vojdime do tohto jebúsejského mesta a prenocujme v ňom.“ 12 Pán mu však odvetil: „Nevojdeme do mesta cudzincov, ktorí nepatria k synom Izraela, ale pôjdeme až do Gibey.“ 13 Svojmu sluhovi povedal: „Poď, snažme sa priblížiť ku Gibei alebo Ráme a prenocujme v jednom z týchto miest.“ 14 Šli teda ďalej a keď sa priblížili ku Gibei Benjamínovcov, slnko im zapadlo. 15 Odbočili, aby prenocovali v Gibei. Keď ta Léviovec prišiel, zostal na námestí, lebo nebolo nikoho, kto by ich prijal na nocľah. 16 V ten podvečer sa po práci vracal z poľa istý starec. Pochádzal z Efrajimského pohoria a býval v Gibei ako cudzinec; obyvatelia toho miesta boli Benjamínovci. 17 Keď sa starec rozhliadol, všimol si pútnika na námestí. Starec sa opýtal: „Kam hodláš ísť a odkiaľ prichádzaš?“ 18 Muž odpovedal: „Ideme z judského Betlehema na odľahlý svah Efrajimského pohoria, odtiaľ totiž pochádzam. Cestoval som do judského Betlehema a teraz idem domov, ale nikto ma neprijal do svojho domu. 19 Mám slamu i obrok pre naše osly, mám aj chlieb a víno pre seba i pre tvoju slúžku a pre mládenca, ktorý sprevádza tvojho služobníka. Nič mi nechýba.“ 20 Starec povedal: „Pokoj ti. Dovoľ mi, aby som sa postaral o všetko, čo ti chýba. Len nezostaň cez noc na námestí.“ 21 Doviedol ho do svojho domu a pre osly nachystal krmivo. Potom si umyli nohy, jedli a pili.22 Keď sa občerstvili, nejakí ničomníci z toho mesta obkľúčili ten dom, zabúchali na dvere a vyzvali toho starca, majiteľa domu: „Vyveď muža, ktorý vošiel do tvojho domu, nech ho spoznáme!“ 23 Nato vyšiel majiteľ domu a dohováral im: „Nie, moji bratia, nedopustite sa ničoho zlého. Keď tento muž prišiel do môjho domu, nesmiete spáchať taký hanebný skutok. 24 Pozrite, tu je moja dcéra, panna, a jeho vedľajšia žena, dovediem vám ich. Môžete ich zneužiť a urobiť s nimi, čo sa vám zapáči. Na tomto mužovi sa však nesmiete dopustiť takej hanebnosti.“ 25 Tí muži ho však nechceli ani počuť. Vtedy uchopil ten muž svoju vedľajšiu ženu a vyviedol ju k nim von. Oni s ňou obcovali celú noc a zneužívali ju až do rána. Prepustili ju, až keď vyšla zornička. 26 Tá žena sa vrátila na úsvite a zrútila sa pri vchode do domu muža, v ktorom bol jej pán až do úplného rozvidnenia. 27 Keď jej pán ráno vstal, otvoril dvere domu a chcel sa vydať na cestu, pri vchode do domu uvidel ležať svoju vedľajšiu ženu s rukami na prahu. 28 Oslovil ju: „Vstaň, ideme!“ Odpoveď nedostal. Naložil ju teda na osla a vydal sa na cestu domov.29 Keď prišiel domov, vzal nôž, chytil svoju vedľajšiu ženu, rozsekal ju aj s kosťami na dvanásť kusov a rozposlal ich po celom území Izraela. 30 Každý, kto to videl, povedal: „Nič také sa nestalo ani nebolo vidieť odvtedy, čo Izraeliti vyšli z Egypta, až do dnešného dňa. Uvažujte o tom, poraďte sa a rozhodnite!“
Ev. Jána 7, 40 Niektorí zo zástupu, čo počuli tieto slová, povedali: „Je to naozaj prorok.“ 41 Iní hovorili: „Je to Mesiáš!“ Ďalší však namietali: „Vari Mesiáš príde z Galiley? 42 Či Písmo nehovorí, že Mesiáš vzíde z Dávidovho potomstva, z mestečka Betlehema, v ktorom býval Dávid?“ 43 A tak vznikla v zástupe preňho roztržka. 44 Niektorí z nich ho chceli chytiť, ale nik nepoložil na neho ruku.45 Sluhovia sa vrátili k veľkňazom a farizejom a tí sa ich opýtali: „Prečo ste ho nepriviedli?“ 46 Sluhovia odpovedali: „Človek takto nikdy nehovoril.“ 47 Tu im farizeji odpovedali: „Hádam ste sa nedali aj vy zviesť? 48 Uveril v neho azda niekto z popredných mužov alebo z farizejov? 49 Ale tento zástup, ktorý nepozná Zákon, je prekliaty!“ 50 Tu im povedal Nikodém, jeden z nich, ktorý bol predtým za Ježišom: 51 „Či náš Zákon súdi človeka, skôr než ho vypočuje a zistí, čo robí?“ 52 Odpovedali mu: „Nie si aj ty z Galiley? Skúmaj Písma a uvidíš, že z Galiley prorok nepovstane.“ 53 A každý odišiel do svojho domu.

Sudcov 18; Ev. Jána 7,37-39
2026-01-30
Sudcov 18, 1 V tom čase Izrael nemal ešte kráľa. Vtedy si kmeň Dánovcov hľadal dedičné vlastníctvo, aby sa usadil. Až dovtedy totiž nedostal medzi izraelskými kmeňmi dedičné vlastníctvo. 2 Dánovci vyslali zo svojich rodov päť mužov, udatných bojovníkov zo svojich končín, z Corey a Eštaólu, aby ako vyzvedači preskúmali krajinu. Povedali im: „Choďte preskúmať tú krajinu.“ Tí prišli na Efrajimské pohorie až k Michovmu domu, kde prenocovali. 3 Keď boli pri Michovom dome, po reči poznali mladého Léviovca, zabočili ta a spýtali sa ho: „Kto ťa sem doviedol? Čo tu robíš? Čo tu hľadáš?“ 4 On odpovedal: „Tak a tak sa so mnou dohodol Micha; najal si ma a slúžim mu ako kňaz.“ 5 Požiadali ho: „Spýtaj sa teda Boha, aby sme sa dozvedeli, či cesta, ktorou chceme ísť, bude úspešná.“ 6 Kňaz im povedal: „Choďte v pokoji! Cesta, ktorou idete, je pod Hospodinovým dohľadom.“7 Tých päť mužov teda šlo ďalej a prišli do Lajiša. Videli, že obyvatelia v ňom žijú pokojne na sidonský spôsob, nerušení a bezpeční. Nikoho v krajine nesužuje nedostatok ani poroba. Sú ďaleko od Sidončanov a s nikým nič nemajú. 8 Keď sa vrátili k svojim bratom do Corey a Eštaólu, tí sa ich pýtali: „Čo nám prinášate?“ 9 Odpovedali: „Vstaňte, zaútočme na nich! Videli sme tú krajinu, ktorá je naozaj znamenitá. Vy otáľate? Neváhajte odísť a obsadiť tú krajinu. 10 Keď ta prídete, nájdete dôverčivý ľud. Krajina je rozsiahla. Boh vám ju vydá do rúk. Je to miesto, kde nechýba nič z toho, čo človek môže na zemi mať.“11 Nato sa z rodu Dánovcov z Corey a Eštaólu vydalo do boja šesťsto ozbrojených mužov. 12 Vystúpili hore a utáborili sa v Kirjat-Jearíme v Judsku. Preto sa to miesto dodnes volá Machane-Dán; leží za Kirjat-Jearímom. 13 Odtiaľ tiahli cez Efrajimské pohorie a prišli k Michovmu domu. 14 Vtedy prehovorilo tých päť mužov, čo šli do lajišského kraja na výzvedy. Povedali svojim bratom: „Či viete, že v týchto domoch je efód a domáci bohovia, tesaná a uliata modla? Teraz uvážte, čo urobíte.“ 15 Odbočili ta, prišli k domu mladého Léviovca, k Michovmu domu a pozdravili ho. 16 Šesťsto ozbrojených Dánovcov zostalo stáť pred bránou. 17 Tí piati muži, čo prišli do kraja ako vyzvedači, vošli dnu, vzali tesanú sochu, efód, domácich bohov i liatu modlu. Kňaz stál pred bránou a oproti nemu šesťsto ozbrojených mužov. 18 Keď tamtí vnikli do Michovho domu a brali tesanú sochu, efód, domácich bohov a liatu modlu, kňaz sa ich spýtal: „Čo to robíte?“ 19 Odpovedali mu: „Mlč! Buď ticho a poď s nami; buď nám otcom a kňazom. Je pre teba lepšie byť kňazom v dome jediného muža, než byť kňazom kmeňa a rodu v Izraeli?“ 20 Kňazovi sa to zapáčilo. Vzal efód, domácich bohov, tesanú sochu a pripojil sa k ľudu.21 Obrátili sa a odišli. Ženy, deti, stáda a vzácne veci dali dopredu. 22 Boli už ďaleko od Michovho domu, keď boli pozvolávaní muži z domov susediacich s Michovým domom a dohonili Dánovcov. 23 Keď na nich volali, Dánovci sa obrátili a pýtali sa Michu: „Čo sa ti stalo, že si pozvolával svojich ľudí?“ 24 „Vzali ste mojich bohov, ktorých som si zhotovil, ako aj kňaza. Vy odchádzate a čo zostáva mne? A pritom sa ešte spytujete: ‚Čo sa ti stalo?‘“ 25 Dánovci mu povedali: „Nech ťa už nepočujeme, inak by vás rozhnevaní ľudia mohli napadnúť a prišiel by si o život ty sám i tvoji domáci.“ 26 Dánovci odišli svojou cestou. Keď Micha videl, že sú silnejší než on, obrátil sa a šiel domov.27 Oni však vzali so sebou to, čo si Micha zhotovil, ako aj jeho kňaza a šli proti Lajišu, proti pokojnému a dôverčivému ľudu. Pobili ho mečom a mesto podpálili. 28 Nebolo nikoho, kto by ich bol zachránil, lebo mesto bolo ďaleko od Sidonu a nemalo s nikým zmluvu o pomoci. Ležalo totiž v údolí Bét-Rechób. Dánovci znova vybudovali mesto a osídlili ho. 29 Mestu dali meno Dán podľa mena svojho praotca Dána, ktorý sa narodil Izraelovi. Pôvodne sa však volalo Lajiš. 30 Dánovci si postavili tesanú modlu. Jonatán, syn Mojžišovho syna Geršóma, a jeho potomkovia boli kňazmi v kmeni Dánovcov až dovtedy, keď obyvatelia krajiny museli odísť do zajatia. 31 Umiestnili tam tesanú modlu, ktorú zhotovil Micha, a zostala tam, kým stál Boží dom v Šile.
Ev. Jána 7, 37 Posledný veľký deň sviatkov Ježiš vstal a zvolal: „Ak je niekto smädný, nech príde ku mne a nech sa napije ten, 38 kto verí vo mňa. Ako hovorí Písmo: Prúdy živej vody budú tiecť z jeho vnútra.“ 39 To povedal o Duchu, ktorého mali prijať tí, čo v neho uveria. Duch totiž ešte nebol, lebo Ježiš ešte nebol oslávený.

Sudcov 17; Ev. Jána 7,31-36
2026-01-29
Sudcov 17, 1 Na Efrajimskom pohorí bol muž, ktorý sa volal Micha. 2 Ten sa priznal svojej matke: „Tisícsto šeklov striebra, ktoré ti vzali a pre ktoré si vyslovila kliatbu, a to aj predo mnou, je u mňa, ja som ho vzal.“ Matka mu odpovedala: „Syn môj, nech ťa Hospodin požehná!“ 3 On potom vrátil matke tisícsto šeklov striebra. Matka na to povedala: „Toto striebro som vlastnou rukou zasvätila Hospodinovi, aby sa z neho urobil môjmu synovi rytý a liaty obraz. Dávam ti ho teraz späť.“ 4 On však vrátil striebro matke. Nato matka vzala dvesto šeklov striebra a dala ich zlatníkovi. Ten z neho urobil tesanú a liatu modlu, ktorá bola potom v Michovom dome. 5 Tento muž Micha mal totiž domácu svätyňu, zhotovil efód i domácich bohov a jedného zo svojich synov ustanovil za kňaza. 6 V tom čase v Izraeli nebolo kráľa a každý robil, čo uznal za správne.7 Bol istý mládenec z judského Betlehema, z Júdovho rodu; bol to Léviovec, ktorý sa tam zdržiaval ako cudzinec. 8 Ten muž odišiel z mesta, z judského Betlehema, aby sa ako cudzinec prechodne usadil na vhodnom mieste. Cestou prišiel na Efrajimské pohorie k Michovmu domu. 9 Keď sa ho Micha opýtal: „Odkiaľ prichádzaš,“ odpovedal: „Som Léviovec z judského Betlehema a chcem prechodne bývať ako cudzinec, kde sa mi naskytne.“ 10 Micha mu povedal: „Zostaň u mňa a buď mi otcom a kňazom. Ročne ti dám desať šeklov striebra ako aj ošatenie a stravu.“ Léviovec ponuku prijal. 11 Rozhodol sa zostať u toho muža. Mládenec sa mu stal akoby synom. 12 Micha ustanovil mladého Léviovca za kňaza a ten zostal v jeho dome ako kňaz. 13 Micha si pomyslel: „Teraz som presvedčený, že Hospodin bude so mnou dobre zaobchádzať, lebo kňazom sa mi stal Léviovec.“
Ev. Jána 7, 31 Mnohí zo zástupu však uverili v neho a hovorili: „Urobí azda Mesiáš, keď príde, viac znamení ako tento?“32 Farizeji počuli, čo všetko si o ňom zástup povráva, a tak veľkňazi a farizeji poslali sluhov, aby ho chytili. 33 No vtedy povedal Ježiš: „Ešte krátky čas som s vami a potom pôjdem k tomu, ktorý ma poslal. 34 Budete ma hľadať, a nenájdete ma; kde som ja, ta vy prísť nemôžete.“ 35 Vtedy si Židia medzi sebou hovorili: „Kam chce odísť, že ho nenájdeme? Chce ísť azda do gréckej diaspóry a učiť Grékov? 36 Čo je to za reč, ktorú povedal: ‚Budete ma hľadať, a nenájdete ma; kde som ja, ta vy prísť nemôžete‘?“
